POVEȘTI DIN SPORT
Portlandul
are o singură echipă profesionistă majoră…
Trail Blazers.
Oamenii țin la echipă.
Blazers!
Țin nespus la echipă.
Au câștigat campionatul în 1977.
Acel titlu a ridicat moralul tuturor,
dar au trecut mai mult de 20 de ani
și acea atmosferă idilică din 1977 a dispărut.
Apoi au sosit Rasheed Wallace,
Damon Stoudamire
și Bonzi Wells.
Era o colecție de jucători
care probabil nu ar fi funcționat oricum.
Erau imaturi și ranchiunoși, dar atât de buni!
Cel mai mare experiment sociologic din sport.
Cel mai mare adversar al lor sunt ei înșiși.
Fanii Blazers contează pe Rasheed Wallace
să aducă al doilea titlu echipei lor iubite.
Era șansa de a câștiga campionatul.
Wallace s-a luptat cu Lakers și uneori cu el însuși.
Ar fi putut câștiga două campionate NBA la rând.
Dar situația a scăpat de sub control.
Marijuana, cocaină, ultraj.
Cea mai lungă perioadă fără incidente a fost de 17 zile.
- A fost arestat. - A lovit un coechipier.
Sunt ziarist sportiv, nu de scandal.
Stoudamire e acuzat de consum de droguri a treia oară în 16 luni.
Mulți fani sunt furioși.
- Riscă un fault tehnic și iată-l! - Fault tehnic la Wallace.
Ne fac de rușine.
- Tony, tâmpitule! - Mulți sunt golani.
Incredibil!
Chiar nu vă puteți feri de belele?
E o bătaie în toată regula. Rasheed Wallace a lovit un fan.
Orașul s-a întors împotriva echipei.
Rușine, Rasheed Wallace!
Știu ce s-a întâmplat,
dar asta e tot ce o să-ți spun.
Nu te cunosc. Nu vreau să te cunosc.
E jobul tău să mă cunoști pe mine.
POVEȘTI DIN SPORT
JAIL BLAZERS
Cât costă acest sistem de operare avansat?
Costă 99 de dolari! E un preț incredibil, dar e adevărat.
E Windows de la Microsoft!
Comandați azi!
Microsoft…
E cea mai mare companie de software din lume.
Bill Gates a fondat compania cu prietenul său din liceu, Paul Allen.
Allen e al treilea cel mai bogat om din lume.
Una dintre ideile lui Allen a dus la revoluția PC-urilor
și a lansat Microsoft.
Microsoft e și peștele cel mare, și apa în care înotăm.
Allen și-a cheltuit averea pe o mulțime de lucruri.
Iahturi, submarine, chitara lui Jimi Hendrix.
Acum, investitorul a pus ochii pe micul oraș Portland, Oregon.
Echipa Trail Blazers a fost vândută azi lui Allen,
care e acum cel mai tânăr proprietar din NBA.
Am cumpărat-o pentru că baschetul e una dintre pasiunile mele.
Am vrut să mă implic în viața unei echipe care se bate la titlu.
Atuul lui Allen pentru a alcătui o echipă de top?
L-a angajat pe Bob Whitsitt, Managerul General al Anului în NBA.
Rolul meu în această organizație grozavă
e optimizarea a ceva ce e deja foarte bun.
Veneam după cel mai bun sezon din NBA.
În opt ani, Whitsitt a transformat Seattle Supersonics într-o forță de temut.
Nimeni nu a reușit mai bine.
Nu mă interesa să construiesc o întreagă organizație,
să vând bilete și să educ piața despre ce era NBA-ul.
Am spus: „Paul, vreau doar să construiesc echipa de baschet.”
Porecla lui Bob Whitsitt era „Trader Bob”.
Trader Bob.
Trader Bob e un tip interesant.
E ca un computer, e analitic.
- Nu-l interesa chimia interpersonală. - Nu am studiat chimia, ci sportul.
Trebuie să înțelegeți
că e foarte greu să fii manager general în Portland.
Portland e un oraș ploios, umed, cuibărit în nord-vest.
E o piață mică.
E văzut ca o comunitate predominant albă.
Jucătorii NBA nu sunt interesați de așa ceva.
Îți rămân doar draftul și transferurile.
Trader Bob a sosit când era lui Drexler se încheia în mod natural.
Era Drexler însemnase 12 ani și două finale, dar niciun titlu.
Trebuia să vadă cum să demoleze, dar și să reconstruiască.
Am găsit în birou un telefon și un computer.
De bucurie, am intrat și am încuiat ușa.
La Sonics, nu aveam computere. Nu aveam tehnologie.
Dacă azi n-ai competențe digitale,
nu vei avea succes în secolul următor.
Imediat ce m-a angajat Paul,
am primit un laptop, aveam e-mail…
Lumea mea a devenit mai eficientă, mai inteligentă.
Paul mi-a zis: „Sunt banii mei. Să facem asta cu orice preț!
Vreau să câștig.
Și, apropo, Bob…
La anul, ajungem în play-off.”
Iar asta însemna că nu aveam prea mult timp.
Căuta să dea lovitura,
așa că lua jucători cu probleme de comportament.
ÎȘI PROVOACĂ SINGUR NECAZURI
Dacă ți-ai ispășit pedeapsa,
cred că meriți a doua șansă.
E timpul pentru un nou capitol în istoria Blazers.
Aveam să fiu testat la maximum.
Pot să-l disciplinez pe tipul ăsta,
să-i schimb imaginea
și să-l transform într-o vedetă?
Fie că e vorba de drafturi,
plafon salarial,
un jucător mai bun…
Am făcut toate mutările și Rasheed era ținta mea.
După mai multe transferuri,
Trader Bob a făcut prima mutare importantă.
Portland l-a luat pe Rasheed Wallace, în vârstă de 21 de ani.
În cazul lui Rasheed, am încercat să-i gestionez
emoțiile, adrenalina, temperamentul.
Unii oameni joacă cu anumite atitudini.
Unii jucători intră pe teren
și sunt calmi și stăpâni pe ei,
iar alții sunt plini de furie.
E vorba de ambiție, iar eu sunt un tip ambițios.
Wallace a provocat controverse apărând cu un tricou pe care scria:
„Nu contează pe cine știți, tot o să vă omorâm!”
…și iată-i!
Ca extremă, numărul 30, Rasheed Wallace!
Le-am zis băieților: „Nu sunt un model.
Poate pentru copiii mei, dar și cu ei o mai dau în bară.”
Am fost primul acolo.
Nu era nimic de fițe. Era ceva de genul:
„Aici jucăm baschet și nu avem timp de altceva.” Mi-a plăcut.
Când Rasheed a ajuns în Portland, toată lumea era extrem de entuziasmată.
NBA caută o nouă vedetă. Poate au găsit-o aici, în Portland.
Blazers e o echipă unică.
E clar că Rasheed Wallace e un superstar în devenire.
Rasheed avea un talent nebun.
Era temperamental.
Era John McEnroe al baschetului.
Urla.
Era dominat de emoții.
Putea înscrie coșuri de trei puncte
mult înainte ca asta să fie norma.
Wallace e incredibil pe teren, dar are nevoie de ajutor.
Căutam un conducător de joc.
Având 1,78 m, unii s-au gândit că Stoudamire e prea scund.
Damon Stoudamire era debutantul anului, marcator de top și, în plus, localnic.
Aici am trăit și am jucat baschet.
Se pare că Blazers se schimbă.
Ar fi la fix să ia un jucător de-al locului.
M-a sunat Bob Whitsitt și am acceptat pe loc.
Trader Bob golește pușculița.
A transferat șase jucători pentru Damon Stoudamire.
E din Portland. Au făcut o afacere bună.
Mă bucur că vine. Cred că va fi util echipei.
Asta e seara cea mare.
Localnicul Damon Stoudamire s-a întors acasă și joacă la Trail Blazers.
Fură mingea și Rider se oprește.
Damon Stoudamire înscrie!
Când a venit la Blazers, Damon era vedetă.
Stoudamire pentru Wallace.
Și-a intrat în mână imediat.
Wallace și Stoudamire sunt jucători rapizi.
…patru în acest sfert. Uitați-vă la Stoudamire!
Apoi a venit Bonzi.
Am fost ales de Detroit Pistons.
Cu a 11-a alegere, Detroit Pistons îl selectează pe Bonzi Wells
de la Ball State University.
Nu pomeni de costumul meu!
Mă întorceam la Detroit
când mi-au zis că mă vor transfera.
Am zis: „Doamne, ce-am făcut?
Mă duc la Portland. Unde naiba e Portland?
Portland, Maine? Unde mă duc?”
M-am uitat pe hartă: „Mă duc tocmai aici.”
Sper că nu i-am creat probleme antrenorului,
dar vrem să aibă cu cine lucra.
Eu și Damon eram băieții cool.
Când Bonz a ajuns la Portland, nu era unul dintre băieții cool.
Apoi, la un meci, Bonzi s-a luat la harță cu cineva.
Rasheed mi-a zis: „Hai măcar să câștigăm bătaia!”
Bonzi a ripostat imediat.
Și Bonzi a devenit un băiat cool.
Suntem duri. Lumea nu știe că nu ne jucăm.
Cine ne testează bărbăția va fi testat la rândul lui.
Blazers erau într-un fel proscrișii. Nu erau în linia NBA-ului.
Le era frică de noi, fiindcă eram imprevizibili.
Echipa devine tot mai sudată.
Asta ne trebuie. Va fi din ce în ce mai bine.
Rasheed și Bonzi erau amicii mei.
Noi trei eram foarte uniți.
Eram în cărți pentru titlu, dar trebuia să ne consolidăm poziția.
VOI CREDE MEREU!
Voiam să păstrez nucleul, dar și să-l îmbunătățesc.
Iar Lakers voiau să-l ia pe Scottie.
DE ȘASE ORI CAMPION NBA
Dacă Scottie ajunge la Lakers,
nu doar că nu avansăm, ci facem un pas înapoi.
Și acum, cu șase titluri NBA,
echipa Los Angeles Lakers!
Lakers sunt un produs de lux.
Vor să câștige tot.
L-au adus de la Chicago Bulls pe legendarul antrenor Phil Jackson.
Înainte, erau Michael și Scottie. Acum, Shaq și Kobe.
Îl aveau pe Shaq.
Mă consider un om renascentist.
Un tânăr care se distrează, își urmează visurile
și e cuminte.
Și îl aveau pe Kobe.
Aveau mereu vedete de mare impact.
Era o diferență uriașă între marele Los Angeles
și micul Portland.
În Portland nu vezi mașini de fițe.
Nu e un oraș ostentativ,
ci mai nonconformist.
E un fel de Austin, Texas, dar ploios.
Și e un oraș cu un singur ziar.
Și era o rivalitate.
Noi eram outsiderii.
Așadar, eram gata să pun lucrurile în mișcare.
AGENTUL LUI PIPPEN SPUNE CĂ JUCĂTORUL VREA SĂ JOACE LA LAKERS
Scottie te-a refuzat categoric.
Da.
Mulți spuneau: „Scottie Pippen pleacă.” Nici ascult asemenea prostii.
Am găsit un punct sensibil.
„Scottie, rolul tău e mai degrabă secundar.
Ai câștigat campionate doar cu Michael și Phil.
Și o să mai câștigi
doar cu Shaq, Kobe și Phil.
La noi vei fi cel mai bun jucător, cap de afiș,
și vei câștiga fără Michael și Phil.”
Scottie Pippen!
La un moment dat, Scottie a zis:
„Bine!”
Echipa asta e foarte talentată, are mulți jucători valoroși și
are șanse mari să câștige chiar și fără Scottie Pippen.
Mai mult n-am putut face.
Când a fost transferat la Portland, trebuia să-mi fi văzut zâmbetul.
Toți îl știam pe Pip de mici.
Știam istoria.
Ne-am zis: „Bun, avem pe cineva în echipă
care a câștigat trofeul de șase ori.”
Șase inele, frate!
Vestiarul lui era acolo, iar eu mă uitam la el
și mi se părea un zeu.
Scottie a venit cu bodyguarzi.
I-am zis: „Du-te înapoi la Chicago cu fițele de Hollywood!”
Pip zicea: „Nu!”
Pip a avut pază vreo patru, cinci zile, apoi a renunțat. Era de-al nostru.
Scottie și-a împletit părul, a purtat tricouri retro.
Am zis: „Blazers l-au spălat pe creier.”
De mult n-au mai fost fanii Blazers atât de entuziasmați.
Datorită lui Scottie, biletele pentru sezonul viitor s-au epuizat.
Pentru noi, era totul sau nimic. Voiam să câștigăm campionatul.
Pippen a devenit stâlpul apărării.
Nu ne putea opri nimeni. Eram în cărți.
Lakers era marea rivală,
dar tot trebuia să treci de cele 82 de meciuri.
Ambele echipe au trecut de primele două runde.
Și acum ne confruntam în finala Conferinței.
I-am băgat în corzi.
FINALA CONFERINȚEI DE VEST 2000
MECIUL 7
Acum o săptămână, Lakers îi conduceau pe Blazers cu 3-1.
Doar șase echipe din istoria NBA au întors un rezultat de 3-1.
E meciul 7. Nu e nimic altceva la TV.
Știi că toți se vor uita la meci.
E greu să găsești bilete la meciul ăsta, dar vedetele se descurcă.
PRIMA REPRIZĂ
Am ieșit și i-am făcut praf.
Și Pippen înscrie un coș de trei puncte. Portland a început grozav.
Scottie va arunca.
Blazers nu se temeau de Lakers.
Blazers au un avantaj de opt puncte.
L-am întrebat pe Phil Jackson: „Cum îl oprești pe Rasheed?”
Phil Jackson a făcut o pauză. „E imposibil.”
Ne minunăm de talentul acestui tânăr.
Încă două minute. Ajunge în cheie și înscrie un coș de sus.
Lakers au fost în defensivă în prima repriză.
Am profitat de tinerețea și energia noastră.
Ne simțeam bine, fiindcă adversarii erau niște legende.
REPRIZA A DOUA
Nu ne era deloc frică de ei.
Aruncare pe spate.
Wallace a înscris 10 puncte în acest sfert. 23 de puncte în total.
Eram pe val.
E o diferență de 15 puncte.
Le vedeai fețele posomorâte.
Mă uit la bancă. Băieții sar în sus de bucurie.
„Aproape am reușit!”
Scottie, ce aruncare! Și a făcut asta tot meciul…
Lakers au adus mingea în terenul nostru. Apărarea noastră a fost dură.
Și apoi…
Shaw. A aruncat prea tare, dar a înscris trei puncte!
Mingea a lovit panoul și a intrat.
Am zis: „Ce baftă a avut!”
Dar Portland are încă un avans de 13 puncte în ultimul sfert.
Aveam 13 puncte avans în ultimul sfert și nu știau cum să ne dea replica.
…și își motivează echipa.
Dar am ratat câteva aruncări.
Și am avut o aruncare grozavă.
Mă ridic de pe scaun, gândindu-mă: „Intră!”
Mingea iese!
Am ratat patru aruncări la rând.
Time-out!
Time-out.
Trebuie să înscriem ca să oprim seria lor.
…necazuri în zona de sub coș…
Cine va înscrie?
- Dar trebuie să înscrie. - Chestiile astea…
Trebuie să marcăm, ca să le întrerupem seria.
Portland ratează a 12-a oară, Lakers înscriu 12 puncte la rând.
Suntem blestemați?
Pippen ratează!
A fost un meci de rahat?
Shaw!
Egalitate la 75!
Da.
În cel mai prost moment, 13 ratări la rând.
Eu am ratat șase sau șapte.
Tot ce-mi amintesc e că totul a culminat cu un lob.
Bryant… pentru Shaq!
Și s-a terminat. Am zis: „Fir-ar!”
Și gata.
Nu știu dacă Lakers au câștigat sau au scăpat basma curată.
SCORUL FINAL
Așa e în sport.
Uneori ai nevoie de noroc
și în acea zi, în acel sfert de meci,
am avut mare ghinion.
Îți iei o pauză și te gândești…
„Îi batem la anul. Ne luăm revanșa.”
Și taman atunci au început necazurile.
Foarte multe se schimbau în NBA.
Salariile au început să crească peste orice așteptări.
Bani cu nemiluita.
Jucătorii câștigau mulți bani. Ne-am mutat în Lake Oswego.
Înfloritorul Lake Oswego e la câteva minute de centrul Portlandului,
pe malul lacului Oswego.
Marele lac privat, plin de ambarcațiuni,
e înconjurat de case frumoase cu priveliști superbe.
Erau tineri, bogați și voiau ca toată lumea să știe asta.
Când vedeai o mașină mișto, te gândeai: „E a unuia de la Blazers.”
Aici jucăm fotbal cu băieții.
Acolo unde locuiam, eram eu…
O cascadă micuță. E relaxant.
…Damon…
Salut! Sunt Damon Stoudamire. Bine ați venit la mine acasă!
Bonzi locuia și el în cartier.
Era partea bogată a orașului, unde stăteau albii.
Vi l-am arătat pe fiul meu, acum să vă arăt fetițele.
Unor albi, poate chiar și unor afro-americani,
nu le place să vadă tineri afro-americani care fac mulți bani atât de repede.
„Nu îi merită.”
E un Ford Bronco din '96. Mulți coechipieri încă îmi spun „O.J.”
Majoritatea polițiștilor nu ne voiau acolo.
Trebuia să respecți limita de viteză.
Am niște boxe în spate.
Îmi place muzica.
Îmi dă energie înainte de meciuri.
Într-o vară, am fost oprit de trei ori într-o singură zi.
Nu am zis-o cu voce tare, dar îi spuneam „Lacul fără negri”.
Lacul fără negri.
Vezi atâția albi acolo, încât îți ia ceva timp să te obișnuiești.
Erau obișnuiți cu cei care veneau la meciuri în costume,
cei ca Magic Johnson,
ca Michael Jordan.
Noi eram extravaganți, ne dădeam mari cu mașinile noastre,
fumam iarbă.
Eram opusul a ceea ce așteptau ei.
Era epoca bling-bling. Toți purtau bijuterii.
- Ești regele diamantelor. - Da.
Purtam haine largi,
tricouri largi, haine care omagiau trecutul.
Cămășile erau largi. Jeanși Karl Kani.
Purtam haine de trei ori mai mari.
Blugi, tricouri albe, șepci, pantofi sport Air Force One.
Portland avea propriul ritm, iar acești tineri jucători aveau alt ritm.
Și ritmurile nu coincideau mereu.
A fost un șoc cultural.
Iată-l pe Michael Thompson!
Bun-venit la Al cincilea sfert din această sâmbătă!
Ecoul se aude până aici
de la Key Arena din Seattle.
A fost un meci important în seara asta.
Două echipe rivale din nord-vest s-au înfruntat…
Deci…
ne întorceam din Seattle.
Tocmai jucaserăm cu Sonics.
Era atât de aproape,
încât unele rude din Portland veneau cu mașina.
Era la volan unul dintre amicii lui Big.
„Biggie” e porecla mea.
Și zic: „Big, ia-mă și pe mine cu mașina!
Băgăm și un cui.”
Urma să ne bucurăm de drumul de două ore.
Eram în mașină.
Eu îmi fac un joint.
Își face și Bigs unul și îl fumează.
Ne simțeam bine.
Imediat ce am terminat de fumat,
amicul lui Big a accelerat.
I-am zis: „Frate, mai încet! Hummerul ăsta o să atragă atenția.”
I-a spus de două ori să încetinească.
Era ora 23:30.
I-am zis: „Mergi mai încet! Avem timp. Nu ne grăbim.”
Încetinește!
Când i-a zis Damon să reducă viteza…
Ne-au tras pe dreapta. Am zis: „Nu se poate așa ceva!”
Și trăsnea a marijuana.
„- Unde e iarba? O simt! - Am fumat-o.”
„Nu mai avem nimic.”
Nici nu a vorbit cu șoferul.
Doar cu mine și Damon.
L-am auzit când vorbea cu dispeceratul.
„Sunt Damon Stoudamire și Rasheed Wallace.” Ascultam.
A vrut să ne amenințe. „Aducem câinii și vă percheziționăm mașina.”
Și au pus câinii să sară prin mașină.
- N-au găsit nimic. - Nimic.
Au găsit doar niște firimituri.
Eu și Damon stăteam pe marginea drumului.
Și ghici cine sosește?
Autobuzul echipei.
Zic: „Pe bune?”
Zic: „E un Hummer galben? E cumva…?”
Totul era cu încetinitorul, de la iarbă. Știți cum e în filme, când…
…totul e cu încetinitorul? Așa a trecut autobuzul pe lângă noi.
Puteam să citesc expresia feței fiecărui jucător.
Am zis: „La naiba!”
Nu-mi venea să cred.
Ne-au dat amendă pentru depășirea vitezei.
Big zice: „Crezi că o să apară la știri?”
I-am zis: „Nu e mare chestie.”
Sheed zice: „N-o să se întâmple nimic.” L-am contrazis.
„Ce tot spui?”
„O să fie la știri, frate.”
Am pus pariu. M-am dus acasă și m-am culcat.
Când m-am trezit, nevastă-mea mă lovea. „Scoală-te!
Ce-ai făcut aseară? Ce s-a întâmplat?”
„Ce tot spui? N-am făcut nimic. Abia m-am trezit.
Ce tot spui?”
Înainte de miezul nopții, Stoudamire și Wallace au fost opriți de poliție.
Au fost acuzați de deținere de marijuana.
Serios?
Unitatea canină a poliției din Centralia, Bak, a căutat droguri în mașină.
Știrea era pe toate canalele.
Rasheed Wallace a fost acuzat de…
…Stoudamire și Wallace, deținere de marijuana.
Ar trebui pedepsiți, clar.
Azi am avut o discuție lungă despre droguri.
Sportivii trebuie să respecte legea.
Mama și tata au sunat: „Se vorbește despre voi la radio.”
Sunteți în direct.
Poate că de-aia au ratat atâtea aruncări.
Când afli așa ceva dis-de-dimineață,
e foarte frustrant și dezamăgitor.
E păcat.
Au dat un exemplu rău multor oameni
și copiilor care îi admiră.
Așadar, e păcat.
Acum știm multe despre jucătorii NBA.
Stăteam în pat. Eram căsătorit.
Soția era cu mine.
Apăruse Chappelle's Show, cel mai tare de la TV.
Și de câte ori făceam ceva mișto, ziceam: „Jordan!”
Au spus câteva nume din NBA, așa că râdeam.
Kobe!
Și se apropie de o mașină plină de fum și bate în geam.
Ești arestat!
Și când Charlie Murphy a dat geamul jos, a zis:
Rasheed Wallace!
Damon Stoudamire!
Soția mea a zis: „Nu e amuzant.”
Știți ce mi-am spus în gând?
„Mamă, am reușit!
Am reușit, da!”
Dar nu, plângeam…
Tot derulam înapoi.
Nu mă pot supăra. E comedie.
E amuzant.
„- La naiba cu show-ul ăsta!” - Nu zice asta, iubito!”
Mă gândeam: „Tipul ăsta e amuzant…”
ARESTAREA PENTRU DEȚINERE DE MARIJUANA AFECTEAZĂ IMAGINEA ECHIPEI
N-am vrut să pomenesc de rasă,
pentru că aveam la fel de mulți amici albi pe cât aveam amici afro-americani.
Deci nu era evident, nu?
Așa că eram împăcat cu asta.
Chiar și când eram la Blazers, nu cred…
Nu cred că a fost vorba de rasism.
Cel puțin, nu pe față.
Dar nu am spus că e vorba de rasism. Dar s-a întâmplat ceva
care m-a deranjat mult.
Am ajuns acasă.
Și am zis…
„A fost cineva aici.”
Locuiam singur.
Lucrurile nu erau la locul lor.
Am zis: „E ciudat.
E ciudat rău.”
Și, o oră mai târziu,
a venit poliția.
Poliția a sosit la casa lui Stoudamire,
după ce s-a declanșat alarma.
Poliția a venit după declanșarea alarmei și a intrat fără mandat.
Pe surse, am aflat că poliția a început să percheziționeze casa
și a găsit după ușa din pod o jumătate de kilogram de marijuana.
Au intrat în casa lui spunând că s-a declanșat alarma.
Au intrat
să verifice dacă cineva i-a spart casa
și au găsit marijuana.
Și l-au arestat.
Am zis: „Băi, fugi de-aici cu prostiile astea!”
Le-am zis: „Vorbiți cu avocații mei!”
Avocatul mi-a spus ce trebuie să fac.
A trebuit să mă predau.
Potrivit procurorului din Clackamas,
într-un raport al poliției din Lake Oswego Stoudamire e acuzat de posesie de droguri.
Era o infracțiune de gradul întâi. M-au tratat ca pe un traficant de droguri.
Ai vreun comentariu pentru fani?
Cum te simți?
După ce a plătit cauțiunea de 50.000 $, jucătorul a plecat acasă
în jurul orei 02:00, asaltat de reporteri.
Cauza va fi judecată de un juriu.
Nu înțelegeam de ce îl tratau așa pe un localnic.
A fost greu, dar o să rezist
și o să fie bine.
Însoțit de avocați și de tatăl său, vedeta Trail Blazers, Damon Stoudamire,
se prezintă în instanță, acuzat de deținere de droguri.
E greu foarte pentru jucători să joace în orașul natal.
Ești mereu sub lumina reflectorului.
Presiunea e enormă.
Ești pe singura scenă din oraș, și oamenii au așteptări nerealiste.
Voiam să fiu cineva care să inspire pe toată lumea din cartier,
voiam ca tânăra generație să zică: „Putem apărea și noi la TV.”
Voiam să fiu un model.
Deși Stoudamire nu a primit verdictul, răul a fost deja făcut.
Nu știu dacă-l voi mai privi la fel.
Nu știu. Nu mai e un model pentru mine.
Vă rog, ridicați-vă!
Luați loc!
De-a lungul zilei, s-au auzit argumentele apărării și ale procurorului.
Dar, în final, chiar poliția a comis o infracțiune.
Un judecător a decis că intrarea în casa lui Stoudamire a fost ilegală.
Poliția încerca să găsească ceva.
Încercau să dea un exemplu.
Dacă poți intra în locuința cuiva când nu e acasă, fiindcă ai o insignă…
Aveți vreun comentariu?
Azi nu facem declarații. Mulțumesc!
Am zis: „E inacceptabil.”
Începusem să devin paranoic.
A fost rău.
Nu m-am mai întors acolo și am vândut casa.
E prima oară când vorbesc despre asta. E ca la terapie.
De asta am stat departe de casă.
Oamenii mă întrebau de ce stau departe de casă.
Le spuneam
că e ceva ciudat.
SEZONUL 2000-2001
E greu să construiești o echipă și să câștigi campionatul.
Nu ajungi des așa de aproape, și când adulmeci victoria,
ți-o dorești și mai mult.
I-am spus lui Paul: „Ăsta e anul nostru!”
În 2000, puteam să câștigăm meciul cu Lakers.
Mai încercăm o dată.
Mai dă-ne un an!
Am fost atât de aproape!
Vă voi spune ceva.
Aș fi spus-o acum 40 de ani
și o voi spune și peste 10 ani.
Trebuie să fii inovator.
Trebuie să rămâi tânăr în gândire.
Trebuie să fii cu un pas înainte.
Nu schimba ceva ce merge bine,
dar, dacă nu faci nimic, nu vei progresa niciodată.
În luna august, Trader Bob a adunat unul dintre cele mai bune loturi din ligă.
A adus câțiva jucători veterani,
a renunțat și la unii jucători, și la unele rezerve.
Cea mai tare mutare e, fără îndoială, înțelegerea dintre trei echipe
care l-a adus la noi pe fostul star de la Seattle Sonics, Shawn Kemp.
Bob m-a transferat. Păstrasem mereu legătura, discutaserăm.
Asta arată că își dorea foarte mult să câștige
și asta m-a entuziasmat.
Shawn Kemp.
Nu trebuie să analizăm prea mult reputația sau isprăvile lui Shawn Kemp.
Săptămâna asta, Shawn Kemp a vorbit public despre iresponsabilitate și întârzieri.
A negat că ar avea probleme cu alcoolul.
Trebuie să știți
că Kemp a fost ales de Whitsitt.
A fost în echipa All-Star.
Și subliniez că vorbim la trecut.
Se îngrășase atât de mult, încât nu mai putea da coșuri de sus.
Era supraponderal, nu mai juca la fel, dar eram dispus să risc.
Mai pot da lovitura?
Asta e cheia succesului.
Trebuie să continui mutările agresive,
știind că nu tot ce faci va merge.
Se pare că nu au un plan, ci un tip preferat de jucător.
…încearcă s-o controleze. Îl caută pe Wallace.
- Jur pe Dumnezeu! - Atenție!
Rasheed Wallace își revine repede. Ba nu.
Ce surpriză! Fault tehnic pentru Wallace.
E incredibil ce face Rasheed Wallace!
În perioada când ne luptam pentru titlu, încercam să facem
ca unul dintre jucătorii de top care trebuia să rămână pe teren…
RECORDUL SEZONULUI
…primea mult mai multe faulturi tehnice decât trebuia.
Portland a tot căutat tot sezonul
o cale de a-l ține pe Wallace pe teren și sub control.
Eram nestăpânit.
Nu pot spune că jucam cu ură, dar eram agresiv.
Era obraznic cu arbitrii mai mult decât cu alți jucători.
Trebuie să se controleze.
Uneori, o meritam, când îi vorbeam urât arbitrului.
Da, sigur.
Riscă o penalizare și iat-o!
- Numărul 17. - Fault tehnic.
Fault tehnic pentru Rasheed Wallace.
Și e eliminat.
Rasheed Wallace primește fault tehnic aici?
E jenant.
Dar, în alte seri, era de ajuns să te uiți la el
și primeai fault tehnic.
Fault, afară!
Zău așa!
Doug, poți fi eliminat fiindcă te-ai uitat urât?
Lumea nu se supăra că punea atâta suflet
și primea faulturi tehnice, căci nici nouă nu ne plăceau arbitrii.
Dar nu știa să tacă.
Poate rata șansa la titlu, dacă nu-și controlează emoțiile.
Dr. John Givi e psiholog sportiv.
El spune că Rasheed a depășit limita.
În acest moment, comportamentul lui
îi dăunează lui însuși și echipei.
Când ești faimos că țipi și înjuri arbitrii,
lumea își pierde încrederea în tine.
Te privesc ca și cum tu ai fi problema.
Wallace era la aeroport. O mamă și fiul ei i-au cerut un autograf.
I-am întins revista și pixul. M-a refuzat.
I-am rupt poza din revistă, am mototolit-o și i-am aruncat-o la picioare.
Mi-a aruncat-o înapoi, m-a lovit în față și a făcut…
La naiba, o să spun ce simt!
Sports Illustrated voia să scrie un articol despre noi.
ÎȘI PIERD CONTROLUL
Controversa a apărut în urma ultimului articol,
în care Bonzi Wells a declarat:
„Nu ne pasă ce cred fanii despre noi.
Nu ne pasă de ei.
Ne pot huidui zilnic,
dar tot ne vor cere autografe dacă ne văd pe stradă.
De asta ei sunt fani, iar noi suntem jucători NBA.”
Reflectă aroganță. Echipa a luat fanii de buni.
Era un subiect fierbinte. Nu te poți exprima așa în public.
Blazers și-au pierdut fanii.
Când spui așa ceva, îi faci pe oameni să nu mai vină la meciuri.
Fanii sunt acționarii, ei sunt clienții, nu?
E ridicol să-i insulți pe fani.
Fanii s-au întors împotriva mea.
E TIMPUL SĂ SCĂPĂM DE BONZI WELLS
A fost o declarație inutilă și stupidă. Ce altceva ar mai fi de spus?
SHEED E NEBUN
Fanii erau sătui.
Erau deja sătui de unele lucruri, ca treaba cu Hummerul galben,
consumul de marijuana.
Erau probleme și semnale de alarmă, mai ales legate de Shawn Kemp.
Kemp își încheie sezonul mai devreme, ca să-și trateze dependența de cocaină.
Pippen a spus că achiziția lui Shawn Kemp a fost cea mai proastă mișcare
din istoria sportului profesionist. Ce săgeată la adresa managerului general!
Toți vrem să fim câștigători, dar nu se întâmplă mereu.
Am fost agresivi, transferul avea sens.
Am dat greș.
Rasheed Wallace a vrut să-l faulteze.
A fost împins și acum e penalizat. Dacă îl atacă, e eliminat.
Simțeam că totul era dat peste cap.
După un început promițător, Blazers au încheiat sezonul cu 15-17.
- Echipa e în criză. - Pierd mereu. Mă întreb de ce.
Internarea lui Kemp i-a făcut pe fani să se întrebe despre soarta campionatului.
E o grozăvie.
Tipul e un ratat.
Și în prima rundă din play-off jucăm cu Lakers.
PLAY-OFF 2000-2001
Blazers pierd mingea, Bryant avansează rapid.
Îi pasează lui Shaq și înscrie. Blazers cer pași la Bryant, dar degeaba.
Scor final: Lakers 99, Blazers 86.
Lakers câștigă seria cu 3-0.
Am pierdut la zero și a fost unul din momentele alea.
Vrei să te relaxezi,
pentru că, la cum s-a terminat anul, a fost o nebunie.
Presa locală din Portland se văicărea de mama focului.
WALLACE ARE NEVOIE DE PSIHOTERAPIE
M-am săturat să fiu judecat aiurea,
așa că am zis: „Gata, nu mai vorbesc cu voi!”
Te consideri un model pentru fanii de la meciuri?
E o mașină în spatele tău.
„De ce nu vorbești?”
„Pentru că reporterii voștri scriu doar chestii negative.”
Continuă să filmezi!
Nu te cunosc.
Nu vreau să te cunosc.
E jobul tău să mă cunoști pe mine.
Nu-i plăcea cum îl prezenta presa din Portland.
RASHEED WALLACE ȘTIE CĂ E UN PARATRĂSNET PENTRU NEMULȚUMIRILE FANILOR
Îl înțelegeam, fiindcă îmi amintesc că am intrat odată în vestiar
și aproape toți reporterii erau albi.
„- Sunt de la The Oregonian. - Au reporteri de culoare?”
M-a întrebat dacă poate scrie despre mine.
„Nu va fi despre lucrurile negative.”
Am zis: „Bine, nicio problemă.”
A zis: „Te deranjează dacă înregistrez și scriu tot ce spui?”
Am zis: „Nu am nimic de ascuns. Nu vreau să cosmetizez nimic.”
„Spune!” Partea care m-a surprins
a fost că nu știam că va include toate cuvintele urâte.
Vă spun…
NU SUNT PROST. SPORTIVII DE CULOARE SUNT CONSIDERAȚI PROȘTI
M-am gândit că e o ocazie să-l cunosc și să-l cunoască și alții.
Nu pe Rasheed care primește faulturi tehnice și care țipă la arbitri.
Mai exista o latură.
Nu știi de unde vin. Nu mă înțelegi deloc.
Vrei să fiu un Martin Luther King bun.
Oricât de grozav era, nu sunt Martin Luther King.
Sunt mai degrabă ca Medgar Evers sau Malcolm X.
VOR DOAR SĂ RECRUTEZE LICEENI NEGRI PROSTĂNACI
Nu se va conforma, fiindcă nu e genul care se conformează.
Și am respectat mereu la Rasheed faptul că nu era un tip prefăcut.
WALLACE NU SE CONSIDERĂ UN MODEL
Unii cred că pana e mai ascuțită decât sabia.
Dar nimic nu e mai puternic decât adevărul.
Articolul intitulat „Sheed cel sincer”,
a atras atenția multor americani.
Articolul a ajuns chiar la comisarul NBA, David Stern.
„Diatriba lui plină de ură trădează ignoranță
și e jignitoare pentru toți jucătorii din NBA.”
Ai dreptul la opinie, dar nu exagera!
Îți respect opinia,
chit că mă numești „negru nenorocit” și așa mai departe.
Bine. Ți-ai spus părerea.
Mergi mai departe! Căci, dacă tot repeți anumite lucruri,
încercând să mă ataci,
atunci o să-mi simți furia.
SUNT MULȚUMIT DE PERSONALITATEA ȘI STILUL MEU DE VIAȚĂ.
SUNT MULȚUMIT. NU VOI SCHIMBA NIMIC,
INDIFERENT CÂT M-AI PLĂTI. VOI FI EU ÎNSUMI
Când situația a început să se înrăutățească,
toți au spus că avem nevoie de o schimbare de cultură organizațională.
În schimb, ei au apăsat accelerația.
PATTERSON, LA BLAZERS
În primul rând, sunt fan. Și, ca fan, vreau ca echipa mea să câștige.
Și le-am spus tuturor: „Trebuie să-i oprim pe Lakers.”
E cunoscut drept „Cel care îl oprește pe Kobe”.
Nu s-a lăsat intimidat de Kobe.
L-a marcat ca lumea pe Kobe. A recunoscut-o însuși Kobe.
Nu toți sunt liberi de contract.
Nu avem primele cinci alegeri. Încerc să-i bat pe Kobe și Shaq.
Îmi trebuie jucători cu contracte pe termen lung.
Echipele nu-l vor pe Ruben Patterson.
La un jucător nu cauți un singur lucru.
PATTERSON ÎNCEARCĂ SĂ-ȘI SPELE IMAGINEA
Ruben Patterson, primul agresor sexual condamnat din NBA.
Unii oameni merită o a doua șansă, iar Ruben e unul dintre ei.
Ca organizație, nu avem prejudecăți.
BLAZERS IGNORĂ CAZIERUL LUI PATTERSON
Abaterile lui au avut loc când era la altă echipă,
în altă perioadă.
Victima lui Patterson era „Jenny”, o femeie de 23 de ani.
În ianuarie 2000, a fost angajată de logodnica lui Patterson ca bonă.
I-a spus poliției că Patterson a forțat-o să-i facă sex oral.
PATTERSON, ÎNCHISOARE PENTRU VIOL
Nu a fost cel mai bun transfer al nostru.
Nu sugerez deloc asta.
Spun doar că am pus în balanță mulți factori, dar
sincer, riscul real era
o anumită sumă de bani.
Aveai în uniforma Blazers un agresor sexual condamnat.
Îl considerai parte din echipă. Nu e bine.
Nu poți face asta.
Nu poți fi echipa care acceptă așa ceva cu orice preț.
Ce zi frumoasă!
Departamentul de PR al Blazers,
în plină campanie agresivă de reconectare cu fanii,
a anulat reclamele de la TV
și încearcă să limiteze daunele.
Aș vrea o echipă de care să fiu mândru și nu sunt.
Avem nevoie de un model, un băiat bun pentru Blazers,
căci majoritatea sunt niște golani.
Asta a dat peste cap coeziunea echipei.
Și da, aș spune că a fost singura dată
când, sincer,
pot spune că am fost supărat pe Bob.
De când l-au luat pe Patterson,
comportamentul ostil de pe teren și incidentele legate de droguri
au dus la numeroase apeluri din partea fanilor,
unii dintre ei dorind să anuleze abonamentele.
De ce a fost nevoie să aduci pe cineva cu un astfel de trecut?
În ligă sunt suficienți jucători care să-l înlocuiască pe Ruben…
- Stai puțin! Te înșeli. - Bine.
Întoarce-te în acea perioadă
și spune-mi cine erau jucătorii liberi de contract!
Și voi fi primul care îți va da dreptate.
Aștept să începi să enumeri acei jucători.
- Nu-i știu pe de rost. - Și nici nu-i vei ști.
Și dacă avea un caracter urât, nu l-a manifestat deloc cât a fost la noi.
AEROPORTUL TUCSON ARIZONA
Eram în Arizona, mergeam la școală, îmi luam diploma.
Mă duceam la New Orleans.
Aici e zona de control a Aeroportului Internațional Tucson.
Aici a dat de belea Damon Stoudamire.
Conform raportului șerifului,
Stoudamire a scos un pachet învelit în folie de aluminiu
înainte să treacă prin detectorul de metale.
Adjuncții șerifului l-au percheziționat și au găsit 39,95 grame de marijuana.
A trebuit să merg la David Stern.
David Stern mi-a zis: „Nu-mi strica liga!”
E acuzat de consum de droguri a treia oară în 16 luni.
Voiam să nu mai intre în belele,
căci mă săturasem de conferințele de presă care nu erau despre baschet.
Rasheed Wallace a egalat recordul NBA stabilit chiar de el sezonul trecut.
De fapt, e o contraperformanță. 38 de faulturi tehnice.
Ar trebui să-i spună cineva lui Wallace să ia loc și să tacă.
Uneori, mi se părea
că nu își dădea seama
cum trebuia să reacționeze spre binele lui.
E o mare problemă pentru această echipă cu atâta mândrie, demnitate și clasă
să aibă un tânăr, o vedetă, cu un contract de 80 de milioane,
care stabilește un record la faulturi tehnice.
Recordul se menține până azi.
A stabilit un record de faulturi tehnice, a aruncat un prosop în fața unui coleg.
Nu sunt infracțiuni.
Cel mai mare adversar al echipei Blazers sunt ei înșiși.
Așa e în sport, dar, în cele din urmă, perpetuezi un palmares,
perpetuezi un brand și știm cât de puternic e un brand.
Din păcate, brandul Blazers a fost împins în acea direcție și nu s-a mai oprit.
Ultima alegere a lui Trader Bob, Zach Randolph,
a fost arestat pentru consum de alcool.
Bob Whitsitt nu doar că transferă jucători problematici,
ci parcă a ajuns dependent de transferarea jucătorilor problematici.
În loc să lupte pentru un loc în play-off, echipa pare să se lupte cu ea însăși.
Randolph l-a lovit pe Patterson în timpul unui antrenament.
Agenții au găsit în mașină două pistoale încărcate,
unul cu un glonț pe țeavă, iar Randolph mirosea a marijuana.
Când Bob a transferat încă un jucător cu probleme, a fost…
O săptămână grea pentru Woods.
Luni, detectivii i-au percheziționat casa, căutând probe legate de lupte de câini.
Sunt jurnalist sportiv, nu de scandal.
Bonzi Wells se împinge cu alți jucători. E o bătaie în toată regula și ia uite!
Tribunele s-au golit.
Rasheed Wallace a lovit un fan. Fanii au turnat ceva pe el.
Ne fac orașul de rușine. Nu mă interesează să câștige.
Aș prefera să piardă.
- Cum vă numiți? - Shannon Patterson.
- Bine. Soțul dv. încă e acolo? - Da.
- Unde e? - Trebuie să plec.
A încercat să mă sugrume.
La tribunalul din Washington,
Patterson s-a întâlnit cu agentul de probațiune
pentru a discuta de ultima arestare.
Patterson e acuzat de violență domestică
luni seară, după o altercație cu soția lui.
Nu vreau ca jucătorii noștri să fie în situații
care să ne oblige să vorbim despre ele.
Asta mă deranjează cel mai mult acum.
Bob Whitsitt, vizibil frustrat, a declarat azi:
„Îmi asum răspunderea pentru tot ce se întâmplă cu Blazers.”
Momentul, orașul,
toate s-au adunat și au lovit dintr-o dată.
După acuzații legate de droguri, lupte de câini, arme și ultraj,
echipa e numită acum „Jail Blazers”.
A fost începutul sfârșitului pentru mine, Rasheed și Damon în Portland.
Unii spun că isprăvile Blazers din afara terenului
au provocat cea mai slabă prezență la meciurile de acasă din istorie.
Pentru al treilea an la rând, Blazers joacă cu Lakers în play-off.
Cândva un meci între două echipe în ascensiune,
a devenit un meci între două echipe care merg în direcții opuse.
Kobe aruncă pentru trei puncte!
Și înscrie.
O femeie și fiul ei vitreg de opt ani au fost dați afară de la meciul de ieri
din cauza unei pancarte.
Asta e pancarta.
Katherine Topaz și fiul ei vitreg, Will, spun că au fost dați afară la pauză
fiindcă nu sunt fani ai managerului general.
Will crede că au fost dați afară dintr-un singur motiv.
Din cauza lui Bob Whitsitt.
După un sezon ca un roller-coaster,
să trecem la sezonul următor!
Eu nu vorbeam cu presa.
Rasheed era amendat pentru că nu vorbea cu presa,
cu sume tot mai mari.
A fost amendat cu 10.000 de dolari
pentru că nu a vorbit cu presa după meciul de duminică,
și cu încă 20.000 de dolari luni.
Liga mă presa enorm. Era jobul meu să-l fac să vorbească.
Nu știu de ce devenise jobul meu. Probabil fiindcă eram la conducere.
Am început să mă întâlnesc cu el.
„Dacă nu vorbești cu presa, vei fi amendat.” Bine!
A înțeles, dar a spus clar: „Nu-mi plac jurnaliștii.”
Mi-ar plăcea să merg la ei la serviciu
și să-i hărțuiesc la greu. „Huo! Nu știi să scrii!
Nu știi să scrii!
Ce? Nu ai pus abrevierea unde trebuia? Vai de mine!”
Acum, și Blazers sunt amendați.
WALLACE, BLAZERS, AMENDAȚI
Liga a spus: „Următoarea mișcare e să-l suspendăm pe Rasheed,
deci vor fi și mai mulți bani și vom amenda și echipa.
I-am spus: „Rasheed, dacă ești suspendat, faci rău echipei.”
I-am zis: „Fii atent!
Vrei să le spun ce vrei tu?
Dictează-i secretarei ce vrei să spun
și aia o să spun, dacă vrei să-mi pui vorbe în gură.”
Dacă un jurnalist zice:
„Un coechipier a fost arestat pentru încălcarea limitei de viteză.
Ce părere ai?”
Nu trebuie să răspunzi la asta. Spui doar: „Ambele echipe au jucat bine.”
Și, ce să vezi…
Cred că a înțeles. Mă uitam la conferința de presă.
Bun, e la pupitru.
Asta voiam. Și au început întrebările.
- A fost un meci bun? - Ambele echipe au jucat bine.
Am tot repetat asta.
Ambele echipe au jucat bine.
- Sheed nu vorbește cu presa. - Ambele echipe au jucat bine.
„Ambele echipe au jucat bine.”
Apoi, altcineva a pus o întrebare.
El a zis: „Ambele echipe au jucat bine, omule.”
Ambele echipe au jucat bine.
Am zis: „E nebun.”
Noapte bună!
Și am fost amendați.
AMENDAȚI PENTRU DECLARAȚII
- „Noapte bună și Doamne-ajută!” - Noapte bună și Doamne-ajută!
PLAY-OFF 2002-2003
Am ajuns în play-off în acel an,
dar, din punct de vedere sportiv,
nu mai eram așa de buni.
Se vedea că ne ducem la fund.
Nash i-o pasează lui Nowitzki. E liber. A marcat!
Dar unde sunt Bonzi Wells și Rasheed Wallace?
Nu s-au spetit deloc.
Era aglomerat aici înainte și după meciuri.
Oamenii veneau și se distrau.
Și acum cum e?
Nu prea mai vin oameni entuziasmați.
Al treilea an la rând,
sezonul Blazers se încheie cu o înfrângere în prima rundă din play-off.
Nu mai aveam nicio șansă.
Fanii spun că problema e la conducere.
Scăpați de Whitsitt!
Ar trebui să-l concedieze pe Bob Whitsitt.
A făcut multe… Renunță la jucători buni.
DESPĂRȚIRE SAU RECONSTRUCȚIE?
Proprietarul, Paul Allen, era unul dintre cei mai bogați oameni.
Într-o zi, a cumpărat Seahawks.
Paul mi-a zis: „Apropo,
tu, Bob, trebuie să fii președinte și să conduci echipa.”
Și i-am zis: „Nu pot să fac asta. Conduc afacerile tale din Portland.”
Venisem la Portland doar pentru a conduce echipa de baschet
și ajunsesem să conduc echipa Blazers, arena Rose Garden,
o echipă WNBA, posturi de radio, tot felul de afaceri în Portland.
Și sunt președintele cu normă întreagă al echipei Seahawks.
În cele din urmă, i-am spus lui Paul că nu merge.
„Ai nevoie de mai mulți oameni care să conducă,
dar nu mă asculți, așa că e ultimul meu an la Portland.”
La revedere, Trader Bob!
Directorul general a anunțat că demisionează.
Când am plecat, aveam o medie de 50 de victorii pe an.
Ajunseserăm în play-off nouă ani la rând. Ce realizare pentru Portland!
Majoritatea fanilor se bucură că va pleca,
dar Ken Boddie a vorbit cu doi foști fani Blazers,
unul din interiorul organizației și altul care simte că a fost înlăturat.
A sosit momentul. Trebuia s-o facă de mult.
În ultimii 40 sau 50 de ani în NBA,
doar trei echipe au avut o poreclă.
Showtime Lakers.
Apoi, Bad Boy Pistons.
Apoi, Jail Blazers.
„JAIL BLAZERS” PROVOACĂ FURIA PORTLANDULUI
Dl Whitsitt nu înțelegea Portlandul.
Nu a înțeles ideea de comunitate
și ce vrem de la echipă.
Nu poți avea o poreclă cu o echipă slabă,
o echipă care nu ajunge în play-off.
Trebuie să ai o echipă foarte bună,
cu personalitate, cu entuziasm.
Majoritatea din Portland ar prefera o echipă care nu câștigă,
dar pe care o putem susține.
De departe, cel mai mare regret din perioada petrecută în Portland
e că n-am reușit să le oferim fanilor un trofeu.
Asta mă macină.
SEZONUL 2003-2004
Blazers trecea într-o altă fază.
Paul devenise un patron absent.
Au scăpat de Whitsitt și l-au adus pe John Nash.
Azi începe o nouă eră.
Noul manager general, John Nash, s-a întâlnit cu presa la antrenament.
Deocamdată, situația e așa cum o vedeți și suntem mulțumiți.
Eram în cantonament.
Sheed a intrat și a început să ne facă cu mâna.
„Pa, Bonzi! Spune și tu! La naiba!” Ce vrei să spui, Sheed?
Am zis: „Îl vezi pe nenorocitul ăla de lângă Mo?
Ăla mă va transfera.”
„Ce tot spui?”
Era managerul lui Sheed în D.C.
„Mă va transfera pe mine, nu pe voi.”
A început să-i îmbrățișeze pe toți.
Am zis: „Gata, m-am cărat de aici.”
O ZI DE SUCCES
Și ce s-a întâmplat?
John Nash m-a dat afară.
PORTLAND ÎL TRANSFERĂ PE WALLACE
Am recunoscut că, la un moment dat,
Trail Blazers trebuia să se despartă de Rasheed Wallace.
Și povestea s-a încheiat.
Eram acasă.
„Bonzi Wells, apărător, transferat la Memphis Grizzlies.”
N-au avut decența să mă sune.
Nu mi-au spus nimic. Am aflat de la SportsCenter.
BLAZERS SCAPĂ DE O PROBLEMĂ
MATERIAL PERICULOS, EXPEDIAT
Bonzi Wells, de la Memphis, revine la Portland în această seară.
- Cum e să revii, Bonz? - Bine.
- Ce aștepți de la public în seara asta? - Nimic.
Prima mea plecare de acasă a fost la Portland.
E la 4.000 de km de Indiana.
Acolo am devenit bărbat, iar ei au renunțat la mine,
și asta m-a durut cel mai tare.
Ultimul mohican, frate!
Aveam un grup total diferit.
Am terminat anul și am profitat la maximum.
A fost distractiv, pentru că am avut ocazia să-i ajut pe cei tineri, dar
nu mai simțeam entuziasm.
Damon Stoudamire!
TE IUBIM, DAMON! MULȚUMIM PENTRU TOT!
Uneori, despărțirea e cea mai bună… A sosit timpul.
La ultimul meci,
mi-a dat o lacrimă, fiindcă oamenii ăștia au vrut să mă înfrângă.
MULȚUMESC, PORTLAND!
Nu voiam să se termine mai repede, dar voiam să închei acel capitol.
Un nou început.
Eram entuziasmat. Detroit avea o echipă bună.
M-am gândit: „Într-un an sau doi, ne-am putea lupta la titlu,
după ce ne vom suda.”
Când colo…
FINALA
Detroit Pistons
i-au învins pe Los Angeles Lakers.
RASHEED CÂȘTIGĂ
Era menit să fie acolo.
M-am bucurat pentru el.
Măcar unul dintre noi a trăit acel sentiment.
A fost o bucurie.
De asta am intrat în NBA, ca să câștig un campionat.
Și victoria a fost dulce, pentru că i-am învins pe Lakers.
Pentru Lakers, chiar va fi sfârșitul unei ere.
Au câștigat trei campionate.
Sincer, am fost invidios.
Vă zic sincer. Nu mă înțelegeți greșit, mă bucuram pentru el,
dar când l-am văzut zâmbind alături de alți coechipieri…
Ar fi trebuit să zâmbească cu noi.
Rasheed Wallace!
A adus și mai multă încredere unei echipă deja foarte încrezătoare.
SATISFACȚIE GARANTATĂ
Când m-am întors la Portland victorios,
știam că o să fiu huiduit,
dar nu mă așteptam să fiu huiduit așa. Am zis: „La naiba!”
Toți de la Pistons râdeau.
„Sheed, ăștia chiar te urăsc.”
Le-am zis: „Nici nu știți prin ce am trecut.”
Acest experiment sociologic n-a mers.
Mesajul era că ne întoarcem la rădăcini. Ne schimbăm.
Brusc, caracterul contează.
E vorba de recâștigarea brandului
și a echipei Trail Blazers pentru Portland și fanii ei minunați.
De la Trail Blazers la Jail Blazers.
Porecla aia era de mare impact,
dar Damon, Bonzi și Rasheed
n-au fost la închisoare.
Și pentru chestiile făcute de ei au fost amendați sau nesancționați.
Practic, a fost vorba de conformism.
De ce nu fac ce vrem noi să facă?
Dacă ar fi câștigat un campionat,
poate fanii ar fi zis: „Ne ținem de nas și îi aplaudăm,
dar nu putem uita tot ce au făcut.”
Dar n-au câștigat și, de aceea,
niciunul n-a revenit la Rose Garden.
Crezi că vor ajunge vreodată să-i invite să se întoarcă?
- Nu. - De ce?
Preferă să uite cu totul acea perioadă.
Bună dimineața! O zi bună tuturor!
- Avem știri despre Blazers. - Ce?
Blazers au anunțat o reuniune Rip City
cu membrii echipei Trail Blazers din 1999-2000.
- Echipa aia putea câștiga un titlu. - M-a făcut să plâng.
Locul ăsta arată altfel acum.
Mă simțeam acasă. Acum mă simt ca un musafir.
Știam străzile astea ca pe buzunarul meu.
Știam restaurantele bune.
Acum mi se pare tare ciudat.
Ne-am împăcat cu Bonzi? Am trecut peste tot ce a fost?
L-am urât la finalul carierei lui aici.
- Ne-a făcut un semn obscen. - Nu s-a terminat bine.
Nu s-a terminat bine pentru niciunul.
RASHEED WALLACE A REFUZAT SĂ PARTICIPE LA REUNIUNE
Cei care nu m-au susținut și au vrut să plec,
să se ducă dracului!
Am plecat.
„Da, și încă ești supărat.”
Nu sunt supărat.
Tu încă ești supărat.
Gândește-te la asta!
- Salut! - Salut!
- Salut, frate! - Ce mai faci? Uite, ne-am întors.
Ce mai faci?
Îmi pun gândurile în ordine.
Acum antrenez la facultate.
Antrenez copii la cel mai înalt nivel.
Am trecut prin multe.
Și le e mai ușor să mă înțeleagă,
pentru că nu am fost un model.
N-am fost perfect.
Le zic: „N-am fost perfect. Căutați-mă pe Google!”
Nu știu, frate. Îmbătrânesc. Devin nostalgic.
Mă gândesc la multe lucruri
și va fi interesant să văd cum ne primesc oamenii de acolo
în arenă, diseară.
Sunt entuziasmat. Sper să fim primiți cum trebuie.
Asta e cel mai important. Sper să fim primiți cum trebuie.
Dragi fani, în seara asta avem o reuniune Rip City.
Sărbătorim echipa Trail Blazers din 1999-2000.
E o onoare să avem aici reprezentanți ai conducerii și echipei.
Să vi-i prezentăm din nou!
Bob Whitsitt…
Majoritatea din Portland îl consideră oaia neagră.
Eu îl văd altfel pe Bob.
Avea un cec în alb și a făcut ce credea că trebuie să facă
ca să ne aducă un trofeu.
Managerul general, Bob Whitsitt!
Toți suntem oameni.
Sincer, nu ți-am spus asta,
dar am făcut asta doar pentru tine.
Și am făcut-o pentru tine, pentru că ai crescut aici.
Ai învățat multe lucruri aici.
Știu că asta a însemnat mult pentru tine.
Aproape că m-ai făcut să plâng.
Articolul ăla mi-a distrus cariera.
De 20 de ani încerc să-i conving pe oameni, unul câte unul.
Bonzi a fost neînțeles tot timpul cât a fost la Portland.
N-a intrat niciodată în belele. A spus câteva lucruri de care s-au agățat.
Și l-au băgat în aceeași oală.
Numărul 6, Bonzi Wells!
Nu e tocmai o împăcare,
dar te face să vrei să mergi mai departe,
să lași în urmă suferințele din trecut.
Nu aveam personalitățile echipelor de dinainte.
Aveam personalitățile noastre
și asta a dat identitate grupului nostru.
Numărul 3, Damon Stoudamire!
Nu a fost ușor să antrenez grupul ăsta.
Aveam multe orgolii pe care a trebuit să le lăsăm deoparte,
pentru un scop comun,
adică încercarea de a câștiga un trofeu.
Nu am reușit,
dar unii dintre cei mai buni ani ai acestei echipe
au fost cu acest grup de domni.
Subtitrarea: Brândușa Popa