Az ifjúsági regények új csillaga, a kritika által dicsért időutazós sorozat,
az Időugrás Becca Baxterrel írója. Nagy Lizzie-tapsot…
Kit Smithersnek!
Csodás, hogy itt vagy a műsorban, Kit. Nagy rajongód vagyok.
Ó, csodás, hogy itt lehetek. Én is rajongód vagyok.
Vágjunk is bele.
Mondd csak, mivel foglalkoztál, mielőtt író lettél?
Természetesen időutazó voltam.
Igazából általános iskolai tanár voltam.
És mindig arról fantáziáltam, milyen lenne,
ha visszamehetnék a történelem legizgalmasabb pillanataiba.
Hagynám a dolgokat megtörténni, vagy beavatkoznék?
De elég is belőlem.
Beszéljünk a bájos levélről, amit te küldtél múlt héten.
Gyönyörű a kézírásod.
Nagyon hízelgő, Kit. Igazán köszönöm.
Most hadd kérdezzen a közönség.
- Igen? - Te írtál Kit Smithersnek?
Válaszolt?
Lizzie?
Tessék?
Ó, nem. Még nem.
El tudod képzelni, hogy válaszol?
Elképzelni? Másról sem beszélt egész héten.
Ez tökre nem igaz.
- Volt már a postás? - Még nem.
Édesem, Kit Smitherst biztos leköti az új könyve reklámozása,
úgyhogy ne vedd a szívedre, ha nem válaszol.
Nem veszem. Nem veszem.
Válaszolni fog.
Ó, és említettem már, hogy a könyves turné következő állomása itt lesz, Middletonban?
De várom, hogy elolvassam, és fifikás kérdésekkel nyűgözzem le Kitet!
Esetleg mindketten elolvashatnánk a héten a könyvklubra.
Mi? Azt mondtad, hogy a könyvklub betelt.
De Lewis anyját előléptették, és Spanyolországba költöztek.
Úgyhogy van egy üres hely. Ha még érdekel.
Hadd gondoljam át.
Mélyenszántó beszélgetések könyvek szereplőiről,
gyerekekkel, akik imádnak olvasni?
- Naná, hogy érdekel! - Klassz.
Csak meg kell kérdeznem Daphnét. Ő a klubelnök.
Hallottad? Biztos a postás.
Ez a nap egyre jobban alakul!
Szia, dr. Abby.
Köszönöm a meleg fogadtatást, Lizzie. Téged is öröm látni.
Haza kell mennem. Hívlak, ahogy beszéltem Daphnéval.
- Pá! - Pá.
Bocsánat, várom, hogy a postás hozzon valamit.
Ó, én hoztam egy különleges küldeményt.
Szia. Szia!
Hogy hívják?
Kutyuskuckó
Az egyik ügyfelem hozta Jacket,
társaságnak, az ő masztiffjának, Murphynek.
De rosszul sült el. Az első perctől nem jöttek ki jól.
A masztiffok óriásiak.
Jack biztos nagyon félt. Szegény kis kópé.
- Szerintem körül akar nézni. - Igen.
A boxerkölykök sokszor igénylik a törődést.
Figyelemben nem lesz hiány.
Ezért vagytok a kedvenceim.
Apropó, figyelem,
Chanburyban egy lázas kakadu igényli az enyémet.
- Még egyszer kösz. - Nem gond.
- Köszi. - Nincs mit.
Lizzie, ugye, te ma nem vártál levelet?
Komoly? Jó ég.
Hihetetlen, hogy tényleg válaszolt.
Hihetetlen, hogy nem bontottad fel.
Jack, ne!
- Jack! - Jack.
Ne, Jack, ne!
- Ereszd, Jack. - Így csak elijeszted!
Átveszi az energiáidat, édes.
Igen, igazad van.
A boxerek érzékenyek és ingerlékenyek.
Gyere, Jack. Semmi baj.
Gyere, pajti.
Gyere. Hozd ide, Jack.
Gyere.
Semmi baj, kutyus.
Gyere.
Ügyes vagy. Gyere.
Ügyes vagy, Jack.
Ez állati volt.
Ja. Állati.
KEDVES LIZZIE!
Oké, azt hiszem, haladunk.
„Kedves Lizzie!” Valami, valami. Kutyusnyál.
Valami, paca, „figyelmes.”
Valami, valami.
Kösz, hogy megpróbáltátok.
Édesem, tudom, hogy hetek óta várod ezt a levelet.
„Az ilyen rajongók miatt érdemes…”
Szerintem ez „írni.”
Mi? Az ilyen rajongók miatt érdemes írni?
Kit Smithers miattam ír.
Senki se nyúljon a levélhez! Kell egy keret!
Parancsolj, Jack.
És ha muszáj csócsálnod, rágd ezt.
Na, hogy van?
Rendben. Kicsit feszült, beteszem a ketrecbe.
Segít megszoknia az új környezetét.
Betakargatod, ahogy mi téged régen.
Csak Jack nem akar még egy kicsit tévézni.
Tök vicces, apu.
- Szerintem az. - Köszi, édes.
- Büszkék vagyunk rád. - Igen.
Nagyon csíped azt a delfint, igaz?
Atyaég. Kézzel írta, meg minden.
- Rászánta az időt. - Igen.
Azt hiszem, ez egy gyönyörű barátság kezdete. Vagy legalább levelezésé.
Megírom azt a levelet Michelle Obamának.
Nem viccelek, Maria.
Először kiderült, hogy a kedvenc könyvesboltomban olvas fel,
aztán visszaírt, és ráadásul szereti a kutyákat.
Nézd, ez a boxere, Retyerutya.
Boxer, mint Jack.
Na ugye!
Folytatva az izgalmas irodalmi híreket,
- beszéltem Daphnével a könyvklubról. - Mit mondott?
A felvételi bizottság belement egy interjúba.
Holnap délután, nálad.
Felvételi bizottság? Ez komoly?
Ne is mondd. De ne aggódj. Csodás leszel.
És hogy mondana nemet a klub valakire, aki majdnem ismer
egy írót, aki mindjárt világhíres lesz?
Mennem kell. Kösz, Maria.
Jaj, ne. Szegény kis kutyus.
Semmi baj, Jack. Itt vagyunk.
Elhiszed, hogy ez egy delfin volt?
Ezt már biztos nem ragasztod össze.
Mi ütött belé?
Produkálja magát, mert nem szeret egyedül lenni.
A boxerek társaságra vágynak.
Gyere, Jack.
Gyere.
- Szióka. - Jó kutya. Jó kutya.
Most határozottan boldogabbnak tűnik.
Jó reggelt.
Hosszú éjszaka volt? Jack elhappolta a takarókat.
- Nem akartunk felébreszteni. - Sosem ébred fel.
Oké, oké.
Aggódunk Jack miatt,
és vissza akarjuk adni a biztonságérzetét.
Miért volt undok vele a másik kutya? Jack olyan cuki.
- És ha találnánk neki barátot? - Ez igazából remek ötlet.
Egy baráttal úgy érezné, elfogadják.
Felhívom Sammyt.
Áthozhatná Rúfuszt és Goldie-t. A világ legbarátságosabb kutyái.
- Jack odalesz értük. - Remek terv.
Ó, és ne feledd, barátkozásnál az, hogy mutatod be Jacket,
pont olyan fontos, mint az, kinek mutatod be.
Jó. De miért én fogom bemutatni?
Mert nekem is lesz saját bemutatkozásom.
Pillecukor. Príma döntés.
Igazából „Hódító Pellecukor.”
Mert könyvklub.
A szójáték a kulcs minden könyvklubelnök szívéhez.
Aztán jöhet a hab a tortán.
Ügyes. Imádni fognak.
Remélem. Jó, készen állok. Csináljuk.
Ugye, tudod, hogy csak egy óra múlva jönnek?
Tudtam. Csak elkapott a hév.
Hát, jobb, ha visszateszem a pitét…
Vagyis „Shakes-pitét” a hűtőszekrénybe.
Jól van, gyertek.
Goldie, Rúfusz!
Félóráig kötélhúzóztam velük, hogy levezessük a zsezsegést.
A nagyi hívja így a fölös energiát.
- Imádni fogják az új barátjukat. - Klassz. Hozom Jacket.
Oké. Kész vagytok, srácok? Nagyszerű lesz.
Gyere, Jack. Gyere.
Menjünk. Gyere! Ne félj!
Jack.
- Jól van, srácok. - Semmi baj.
Jack, ne!
Szerinted Jack azért fél, mert Goldie és Rúfusz már jó barátok?
Nem tudom. Ha nem jön ki a világ két legbarátságosabb kutyájával,
valami nem stimmel.
Igen. Vajon mit művelt vele az a másik kutya?
Ki fogom deríteni.
Az első a kedvencem, mert Katniss olyan önzetlen volt.
Ugyanezt gondoltam.
Azta! Mennyi érdekes könyv.
Olvasó család vagyunk.
És, Lizzie, mi az álláspontod a Kisasszonyokról?
Remekmű.
Ne bántsátok a feketerigót?
Klasszikus. De Harper Lee írói válsága nagyon aggasztó volt.
- Hangoskönyv? - Imádom,
- de szeretem előbb elolvasni. - Maria jól mondta.
- Prímán passzolsz a könyvklubba. - Mondtam.
És a Pellecukor eszméletlen.
Akkor bevesztek?
Van egy kis gond. Csak egy szabad helyünk van,
és délelőtt találkoztunk egy másik jelölttel. Ő is rátermett.
És hatalmas medencéjük van,
ami döntő lehet a nyári időszakban.
Nehéz döntés, és aludnom kell rá egyet.
Örülök, hogy megismertelek.
Várjatok.
Mi lenne, ha hoznék egy igazi írót a vasárnapi találkozóra?
Elolvasnánk a műveit, és beszélnénk róluk.
Ki az író?
Kit Smithers. Lizzie ismeri Kit Smitherst.
- Így van. - Nem ismerem a munkásságát.
Várj. Te igazából ismered Kit Smitherst?
Stanelem Becca Baxtert.
Izgalmas történetmesélés, erőteljes női hang. Imádnád.
Igen. Igazából itt a levele, amit nekem írt.
Nem tudom elolvasni.
Többnyire személyes dolgok és belsős poénok köztünk.
Várj csak.
Sosem találkoztam kiadott szerzővel.
Magánkiadásúval igen, de az talán nem számít.
Köszöntelek a könyvklubban, Lizzie!
Biztos itt lesz Jack régi gazdája?
Dr. Abby szerint a parkba jár mindennap háromkor.
És ha nincs is itt, Jack talán talál játszótársakat.
- Csomó kutya van. - Igen.
- Levegyük a pórázt? - Igen.
Kész vagy barátkozni, Jack?
Rajta.
Gyerünk, Jack.
Tessék, már megint.
Rajta, Jack. Semmi baj.
Hű. Az a kutya nagyobb nálam.
Az egy masztiff. Fogadok, ő Andrea.
Ó, pontosan jött.
Jack?
Jack! Szia!
Ez az! Ó, szevasz! De hiányoztál!
Szia!
Az egyikőtök nyilván Charles Peterson.
Én vagyok. Ő meg a barátom, Sammy.
- Szia. - Szia.
Én vagyok Jack régi gazdája. Minő véletlen, hogy összefutottunk!
Nem igazán.
- Jackről akartunk beszélni. - Tényleg? Miért? Mi történt?
Rendkívül nehezen tud beilleszkedni.
Szerintünk a kutyája traumatizálhatta.
Murphy?
Vicceltek? A légynek sem ártana.
Öreglány már, és egy cukorbogár.
Az az igazság, ha valaki barátságtalan volt, az épp Jack.
Mármint a gyerekeimmel cuki volt, de Murphyt távol tartotta magától.
Ha játszani akart vele, vagy túl közel ment,
Jack folyton morgott.
Ezt csinálta Rúfusszal és Goldie-val.
- Igen. - Nem akartam lepasszolni,
és nem is teszem meg, ha nincs Murphy.
Remélem, jó otthont találtok neki. Jack remek kutyus.
- Igen. - Gyerünk, Jack.
Tényleg az.
Ne félj, Jack. Nem mondok le rólad.
Nézzük hát a tényeket.
A múltban gondoztatok segítőket, kergetőket,
és pár nagyon aranyos kutyust, akiknek plusz figyelem kellett.
De Jack… ő unikális.
Ez is a nagyid egyik spéci szava?
Ó, nem. Ez latinul annyit tesz:
„magában külön kategória.”
Nem szereti, ha egyedül hagyják.
- És nem szereti a többi kutyát. - Ki nem szereti a többi kutyát?
Ez a srác. A mai nap nem terv szerint alakult.
De jól érzi magát?
Végül majd jól fogja.
Akkor, ha ő lesz az egyetlen kutya a házban.
Vagy a parkban.
És ez kellett hozzá, hogy erre rájöjjetek?
Nem, csak unatkoztunk.
Ha végeztetek, esetleg keresd fel a nővéredet.
Az ő napja sem alakult terv szerint.
- Oké. - Jól van.
- Nos, mit teszel Kit ügyében? - Kinyomoztam az e-mailjét,
és küldök egy nagyon kedves üzenetet…
- most. - Kezdetnek jó.
De adj pár napot a válaszra.
Ha aggódsz, attól nem fog gyorsabban válaszolni.
Most jött egy e-mail Kittől!
Ne már! Mit írt?
„Kit Smithers házon kívül van. Az üzenetek nagy mennyisége miatt
most nem tud Önnek válaszolni.”
Írt már jobbat is.
Mit is képzeltem? Hiszen ő egy elfoglalt felnőtt.
Nincs ideje valami random kölyök különleges kívánságaira.
Nem vagy random kölyök. A legnagyobb fanja vagy.
A barátja tutira nem vagyok.
És most mit akarsz tenni?
Nem tudom. Ki kell találnom valamit.
Én is próbálok ötletelni. Majd beszélünk.
Oké. Pá.
Jöttünk, hogy felvidítsunk. Jack ötlete volt.
Be akartam kerülni Maria könyvklubjába.
De hazudtam, és összekutyultam mindent.
Nem tudom, miért kell hazudni.
De azt se tudom, minek neked könyvklub.
- Meg tudod nézni a filmet. - Charles.
Próbállak felvidítani, rémlik?
Azt mondtam, Kit Smithers a jó barátom, és hogy elhozom a vasárnapi találkozóra.
És nem is válaszolt az e-mailjeimre.
Azt mondtad, jön szombaton a Meghitt Sarok Könyvesboltba. Miért nem kéred meg akkor?
- Nem fogom zavarni. - Azt sem tudod, tényleg zavartad-e.
Talán tényleg elfoglalt, ahogy mondtad.
Te hallgatóztál? Bunkó!
Nem. Nem akartam bejönni, míg Mariával beszéltél.
Az lett volna bunkóság.
Igaz.
Tudok bármiben segíteni neked?
Csak ha ismered Kit Smitherst.
Egyvalamit tudok.
Mikor otthont keresünk egy kutyusnak, te sosem adod fel.
Úgyhogy nem értem, ezt miért adnád fel.
Ne már, Lizzie.
Jackkel elkísérünk a könyvesboltba lelki támaszként.
Csak azt akarod, hogy megvegyem az új Dicső Kutyaharcos képregényt.
Semmi közöm hozzá,
mire költöd a zsebpénzed.
És az nem képregény, hanem manga.
Van már tipped Jack új otthonára?
Jelenleg csak egy.
Hát, az klassz. Ha ez pont beválik.
Nem élem bele magam.
Nos?
Gondolkozom.
Azon, hogy befogadod?
Vagy azon, mi minden nem felel meg benne, mint általában?
Minden megfelel. Barátságosnak tűnik. És bírom a fülét.
Ne feledd, nem szeret más kutyákat.
Nincs más kutyám. Remek páros lehetünk.
- Komoly? - Tök komoly.
Ez óriási!
De az van, hogy ő egy boxer, ami a bokszolásra emlékeztet.
És a boksz lényege az ütés.
- És gyakorló dzsúdósként… - Úgy tudtam.
MA DÉLBEN: KIT SMITHERS
- Csá, Dario. - Szia, Lizzie.
- Az érdekelne… - Megvan már az új Dicső Kutyaharcos?
A képregényeknél van.
- Igen, tudom, hogy manga. - Oké. Kösz.
Ez nem ért rá Kit felolvasása után?
Nem.
- Megtennél valamit? - A legjobb kuncsaftomnak bármit.
Lehetne azt,
- hogy bemutatnál K… - Elnézést.
Dar…
- Bocsánat. - Dario vagyok, Ms. Smithers.
Ó, simán Kit, nem Ms. Smithers.
És ahogy talán észlelte is, úgy tűnik, elhagytam a szemüvegemet.
Megnézem a talált tárgyaknál.
Üdv, Kit!
Helló.
A legnagyobb fanja vagyok.
Talán nem a legnagyobb. Nem tudom, hogy mérik.
De írtam önnek egy levelet, és válaszolt.
De persze, a levelet szétrágták.
Mégis bekereteztem, mert hát maga Kit Smithers!
Nagyon örülök, hogy találkoztunk. De most, ha megbocsátasz…
A levélben említi, hogy a rajondói megihletik. Szívesen.
Vagyis köszönöm.
Azt szeretném kérdezni, lenne-e esetleg különleges díszvendég
holnap a könyvklubban?
Felséges, irodalmi ihletésű nasik lesznek.
Sajnálom.
- Senki sem adta le. - Ez aggasztó.
Nehéz felolvasni, ha az ember nem lát.
A kocsimban van a tartalék.
Sajnálom, kedvesem,
de nem szokásom elmenni a rajongóim könyvklubjaiba.
- De remélem, maradsz a felolvasásra. - Ó, igen.
Persze.
Na?
Kitnek sejtelme sincs, ki vagyok, és el sem jön a könyvklubba.
- Nem tudom, mitévő legyek, Charles. - Én sem.
Elfogyott a Dicső Kutyaharcos. Nem tudok mit olvasni a felolvasás alatt.
Nem kell maradnod, de értékelem, hogy maradnál.
Na meg Jack is unatkozni fog.
Biztos?
Igen, biztos.
Oké, kösz. Gyere, Jack.
Szia, Maria. Mit csinálsz te itt?
Tudod, próbáltuk megoldani a Kit-szitut, és azt mondtam, kifundálok valamit.
- Hát, kifundáltam valamit. - Oké.
Azt mondtam Daphnééknak, Kit holnap korán indul, nem tud eljönni, és te győzködted:
„De Kit, megígérted. Ne hagyd cserben a klubot.”
Hittek neked?
Száz százalékig. Sőt, azt mondtam, szörnyen érzed magad,
és azt mondták, semmi baj.
Várj, akkor mégis benne vagyok a könyvklubban?
Maria, ez fantasztikus!
- Nem… Nem az. - Várj, mi van?
Ott van!
Lizzie!
Maria elmondta, és ne aggódj. Nem a te hibád.
Így most bemutathatsz minket. Alig várom, hogy elmondjam: imádjuk az új könyvét.
És teázhat velünk, ha dedikálta a könyvét az egyszerű olvasóknak.
Imádok VIP lenni.
Valamit el kell mondanom nektek.
Igazából nem ismerem Kit Smitherst.
Levelet írtam neki, ő válaszolt, de ennyi volt.
Nagyon be akartam kerülni a klubba. És nincs medencénk, így bepánikoltam.
Egy kis figyelmet kérek!
Nagy Meghitt Sarok-tapsot szeretnék kérni Kit Smithersnek.
Mindenkinek köszönöm, hogy eljött. Milyen szép könyvesbolt!
Értem, miért tetted, amit tettél.
- Legelőször… - Komoly?
Tök komoly. Daphne viszont más történet.
…mesélnék egy sztorit a saját, jóval eseménytelenebb életemből.
Páran talán tudjátok,
nemrég búcsút kellett vennem hű barátomtól, Retyerutya kutyámtól.
Retyerutyának hosszú, csodás élete volt,
de mióta elment, a szívem nem a régi.
Ezért
amikor megláttam egy imádni való boxerkölyköt a parkolóban tíz perce,
rá kellett köszönnöm.
A fiatalember, aki sétáltatta, felismert, csevegtünk,
és rájöttem, hogy igazából egy kicsit mérges rám.
Jaj, ne.
De hamar a végére jártunk.
Megragadom az alkalmat, és köszönetet mondok egy különleges embernek,
Lizzie Petersonnak…
aki, már emlékszem, az egyik legkedvesebb és legmélyebb levelet küldte,
amit valaha kaptam.
Lizzie-nek, és az öccsének, Charlesnak hála,
az új legjobb barátommal, Jackkel együtt térhetek haza Vermontba.
Tessék?
Ez tök menő!
Akkor hát lássuk, hogy Becca Baxter miben mesterkedik, jó?
Ez a hatodik fejezetből van,
amikor Becca és Sardo egy széljárta, sötét kastélyban találják magukat.
IDŐUGRÁS BECCA BAXTERREL
Miért várt az utolsó fejezetig Benjamin bemutatásával?
Kit Smitherst ismerve tuti, hogy kiderül a következő könyvből.
Mit gondoltok?
Más valaki?
ELLEN MILES KÖNYVSOROZATA ALAPJÁN
A feliratot fordította: Speier Dávid