Мені ще довго тут сидіти?
Дуже довго.
Ми тут весь день просидимо?
З татом мене стрижуть усього десять хвилин.
Ми дві години ниділи в «Кайфових кедах»,
де ти переміряв усі кросівки.
Так, але це було класно.
Сонце, ти образиш Валері.
Чому не читаєш журнали?
Бо вони столітньої давності.
Не посперечаєшся.
У нас є новий торговий автомат.
Мамо, можна?
Нічого шкідливого.
-Решту верни. -Не верне.
Знаю, не верне.
Хлопчику, туалет отам.
У вас усе добре?
Ага. Усе чудово. Просто чудово.
-Добре. -Щойно дізналася, що завтра їду в турне
як персональний стиліст знаменитості.
Унікальна кар'єрна можливість.
Це ж не привід для сліз.
Знаю, це прекрасно, але все…
через Принцесу. Не можу взяти її з собою.
Вона не любить літати, а я тягала б її по світу.
Вона була б нещасна.
То як зробите?
Віддам сестрі.
Вона її забере. Та в неї коти, тому Принцеса житиме в гаражі.
Її чоловік постійно порпається в мотоциклах
і заводить двигуни, а в Принцеси ніжні вушка.
Не найкраще місце.
Та хоч якийсь дім.
Я вам допоможу.
Цуценята шукають дім
«Принцеса»
У торговому автоматі собак не продають.
Це Принцеса, наше нове цуценя.
Ваш син – мій герой.
Він сказав, що знайде Принцесі новий дім.
Чарльзе.
Питай у нас з татом дозволу, перш ніж брати собаку.
Ми потрібні Принцесі.
Знаю, я багато прошу. Але клянуся,
коли ви познайомитеся ближче, то побачите, яке вона золотко.
У неї лише кілька особливостей.
Кілька особливостей. Та тут десять сторінок правил.
«Перед сном потрібно заспівати колискову».
Собачка, яка п'є лише французьку пляшковану воду?
Яку треба розчісувати… сто разів на день?
Королівські укази принцеси.
Та це того варте.
-Вона така мила. -Бачу, у вас чимало роботи.
Чарльзе, власне, я допомагатиму по змозі,
але в нас з Марією завдання з древніх цивілізацій
на цілий тиждень.
Тому…
не страшно. Сам зможу.
Дякую. Не турбуйся, Принцесо. Я приходитиму пообійматися.
тут пише, що її треба підіймати
лише акуратним рухом знизу.
Ясно. Чарльзе, я в тебе вірю.
Так.
Точно, згадав. Пообідній перекус. Зараз буду.
-Взяла ватман? -Так. А ще кольорові блискітки.
-Склала розклад? -Навіть виділила півгодинну перерву,
щоб спекти печиво за рецептом тітки Лінди.
Знайшла простіший рецепт, щоб іще більше попрацювати.
Чудово. Маріє, ми психологічно й емоційно готові до цього завдання.
Після цього нас точно візьмуть на поглиблену історію.
Увага.
Я склала список напарників на завдання з древньої цивілізації.
Веслі, будеш з Гарпером.
Маріє, працюватимеш з…
Тао.
-Гезер з Ліндою. -Що?
Цього року ми завжди працювали разом.
-Треба вернути блискітки. -А Ліззі…
працюватиме з Джулі.
Усе. Маєте кілька хвилин до кінця уроку,
щоб обговорити майбутні проєкти.
Я з дзюдоїсткою Джулі?
Це, мабуть, помилка. Та ну.
Що, дівчата?
Місіс Ньюман, ви завжди така заклопотана.
Удень ведете уроки, цілу ніч оцінюєте роботи.
Пам'ятаєте імена стількох учнів.
Послухайте.
Знаю, ви хотіли бути напарницями.
Та я подумала, що вам буде корисно попрацювати з іншими.
Маріє, розповісти тобі про мої ідеї для проєкту?
Я поділила їх за століттями й культурою.
Ого, авжеж.
Тобто, добре.
Джей-Джей, Клеопатра – це чудова тема…
Вибач, Ліззі. Мушу бігти.
-У мене щодня тренування. -Щодня?
Так. Опісля мама завезе мене до тебе,
і ми все обговоримо.
Портативна. Це добре.
І не линяє. Мамі сподобається.
Та вона не для мене.
Вона така елегантна, а я проста людина.
Нічого, Ремі. Я знав, що буде нелегко.
Принцесо, чому ти не схожа на звичайних собак?
Невже все так погано?
Ось твій корм, Принцесо, розігрітий у спеціальній мисці, як ти любиш.
Бачиш? Викрила мене. Я його не перемішав.
Думаєш, вона помітить різницю?
Серйозно? Я її недооцінив.
Знаю, ти хочеш пити.
-У якій мисці французька вода? -У жодній.
-Усе зрозуміла. -Я ж казав.
Дев'яносто шість, дев'яносто сім, дев'яносто вісім, дев'яносто дев'ять…
Це мама. Мушу йти.
Сто.
Принцесо, ти гідна суперниця.
Чарльзе.
Я переживаю за Принцесу.
Щось сталося?
Просто переживаю, що ніхто її не забере.
Така маленька, а стільки мороки.
Так.
Чарльзе, я не брехатиму.
Багатьом Принцеса не сподобається.
-То як мені знайти… -Однак…
-багато кому вона сподобається. -Невже?
Знаєш, чому Принцеса така?
Бо Анджела любила її балувати.
Треба знайти ще одну Анджелу.
Ти підштовхнув мене на чудову думку.
Я? Люблю тебе підштовхувати.
Я знаю, де знайти ідеального хазяїна.
-Дякую, тату. -Звертайся. Гей.
Мама прийде аж через годину.
-«Акулячі хроніки»? -Так.
Мушу вигуляти Принцесу після вечері.
Для кращого травлення.
Добре.
Так.
Джей-Джей, у нас лише чотири дні, тому треба готуватися.
Я готуюся.
Думаю.
Ясно. Треба хоча б почати записувати міркування.
Вибач. Розтяжка.
Розтягуються ж перед тренуванням.
І після. Щоб відновити м'язи. Усе за розкладом.
Прокидання, смузі, школа, розтяжка,
тренування, перекус, розтяжка, вечеря, відтискання, сон.
-А як же домашні завдання? -Поміж тим.
Я теж люблю все планувати.
Я склала розклад, щоб ми все встигли.
Щодня по годині на усну презентацію
і на дослідження для письмової роботи.
Думаю, це зайве.
-Джулі, тато вже тут. -Дякую, місіс Пітерсон.
Джей-Джей, цей проєкт дуже для мене важливий.
Ліззі, я теж добре вчуся.
Не переживай. До завтра.
У шість років на регіональному чемпіонаті
я боролася проти восьмирічних.
Тренер дуже мене підтримував.
Давай.
Привіт. Що будуєте?
Тао накреслила план зменшеної моделі Колізею.
А Марія запропонувала використати палички з-під морозива.
Як класно.
Дорична колона здається нестійкою.
Знаємо, та це іонічні колони. Доричні внизу.
Точно.
Придумала. Можна зробити мініатюри гладіаторів з вушок з-під содової.
Непогано. Та ми зупинилися на скріпках.
Легше сформувати руки для мініатюрних щитів.
Твоя правда.
Це навіть краще.
Тао, залишиш нас з Ліззі на хвильку?
Авжеж. Піду змию клей.
-З Джей-Джей усе погано? -Жахливо.
Ми мали б працювати,
але вона дає інтерв'ю в шкільну газету про дзюдо.
Доведеться все робити самій.
Якби ж ти була моєю напарницею.
Інтерв'ю вже закінчилося.
Якщо не хочеш працювати разом – добре.
-Джулі, усе не так. -Усе саме так, Ліззі.
Закінчи свою частину, а я підготую свою.
-Джей-Джей, я все поясню… -Не маю часу. У мене дзюдо.
І що тепер?
Не знаю.
-Готовий? -Ага.
Принцесо, зараз ти будеш у центрі уваги.
Дуже жаль.
У неї більше багажу, ніж у мене. Ходімо.
САЛОН КРАСИ
Даруйте. Усім привіт. Мій син Чарльз хочеш щось вам сказати.
Як ви знаєте, я пробую знайти Принцесі гарний дім.
Вона любить розчісування, масажі й таке інше.
Я приніс вам анкети. Їх дуже легко заповнити.
Ні.
Будь ласка. Ви любите тішити своїх клієнтів,
тож вам сподобається.
Тому ви тут працюєте.
-Можна привітатися? Люблю йорків. -Справді?
Дідусь мав двох, як я був малий. Ширлі й містера Кінкейда.
Вони завжди хотіли гратися й цілуватися.
Лен, це не про неї. У неї довжелезний список правил.
Якщо їх не дотримуватися, матимеш чималий клопіт.
Люблю Анджелу, але це примадонна.
Вона ж така мила.
Вона мила, якщо не порушувати її розклад.
Анджела чистила їй зуби, фарбувала кігті…
Їй потрібне спеціальне запрошення на обід.
Неправда.
-Та все інше – правда. -Я поспішив.
Вибач, друже.
Усе гаразд. Я розумію.
Вибач.
Синку, ти зробив усе можливе.
Не переживай. Знайдеш їй ідеальний дім.
Не знаю.
Якщо Анджелині друзі вважають її вередливою, то хто її забере?
Я знала одного вередуна,
який їв сандвічі лише зі зрізаною скоринкою.
А тоді він відгороджував нею моркву від сандвіча.
Я думав, що так смачніше.
Окрім того, я був дуже малий.
Я веду до того, що у всіх свої вподобання.
І знаєш що?
Я любила зрізати тобі скоринку, бо ти так цьому радів.
-Розумієш про що я? -Так.
Принцеса знайде свого власника.
Та кого?
Смакує, мабуть, не гірше, ніж пахне.
Це для Джей-Джей.
Печиво за рецептом тітки Лінди, щоб попросити в неї пробачення.
То ви помирилися.
Не зовсім. На п'ятнадцятий дзвінок вона відповіла,
і я вмовила її прийти.
Я не хотіла її образити.
-Надіюся, печиво допоможе. -Усі помиляються.
Добре, що ти пробуєш усе залагодити,
а печиво завоює будь-чиє серце.
І розум. Я додала волоських горіхів.
Хочу вчасно завершити завдання про Клеопатру.
Волоські горіхи.
Тату!
Привіт, Джулі.
Привіт. Я так хочу працювати разом.
Спекла нам печива.
Якщо тобі треба порозтягуватися, я не проти.
Просто працюватиму поряд. Згода?
Мабуть.
Та цього тижня змагання, і печива мені не можна.
Ясно.
Та це мило з твого боку.
П'ятдесят шість, п'ятдесят сім, п'ятдесят вісім…
Привіт, Ремі. Не знав, що ти зайдеш у гості.
Чув, що Ліззі вчиться з Джулі,
тож я заскочив по пораду.
Ясно.
Ти не смієшся з мого кімоно. Добре себе почуваєш?
Не дуже. А якщо я не знайду дім для Принцеси?
Залишиш собі й будеш їй прислужувати.
Я хочу їсти. Не забудь зрізати скоринку.
-Що? У корму нема скоринки. -Зріж скоринку!
Згадала давні часи й зрізала скоринку.
Ремі, можу й тобі посмажити. Зі скоринкою чи без?
Дякую, місіс Пі. Буду зі скоринкою. А у вас є томатний суп?
-Це класне поєднання. -Усе буде.
Треба дочесати Принцесу, щоб вона не засмутилася.
Чарльзе, Принцеса переживе. Я дочешу.
Сюди додам напис «Клеопатра: цариця-воїн».
А тут будуть картинки.
Дуже гарно.
Вибач.
Усе гаразд. Розтягуйся. Я попрацюю над плакатом.
Я порозтягувалася раніше, щоб підготувати це.
Ти сама це все написала?
-Коли ти встигла? -Сьогодні пообіді.
Я швидко все зрозуміла,
коли уявила себе на місці Клеопатри.
Тому написала все від її імені.
Вона була така молода. Трохи старша за нас.
Джей-Джей, це дивовижно.
Дякую.
Я вже просила вибачення, і це було щиро.
Я не хотіла тебе образити.
Пробач, що приписувала тобі байдужість.
Я не працюю за навчальним розкладом чи як ти його звеш.
Та я завжди роблю домашні завдання.
Усі вважають, що мене цікавить лише дзюдо.
Але я люблю вчитися.
Принцесо!
-Накрив її не тою ковдрочкою. -Не знала, що у вас є пес.
Принцеса не наша.
Ми шукаємо для неї новий дім.
Ви перетримуєте собак? Це так круто.
Якраз прошу у батьків собачку.
Мені самотньо, відколи брат поїхав у коледж.
Ми з Чарльзом знайдемо тобі собаку.
Ми вміємо зводити собак з людьми.
А з дзюдо і твоїм розкладом
на Принцесу часу не вистачить.
Їй потрібно багато уваги. Дуже багато.
Не уявляю, як би я була без брата. Тобі, мабуть, важко.
Думаю, тому я так поріднилася з командою дзюдо.
Та… Пробач. Нас чекає проєкт.
Точно. Твоя правда.
Привіт, Ліззі. Привіт, Джей-Джей.
Якщо треба допомоги з дзюдо, я буду в сусідній кімнаті.
-Хоч я не все вмію. -Тебе чогось навчити?
Давай. Я закінчу сама.
Ану, Ремі. Кинь мене.
-Мені не буде боляче. -А якщо мені буде?
Давай, Ремі. Ти зможеш.
Не бійся.
Точно. Не боятися!
Ні. Я боюся. Я відчуваю саме страх.
Послухай, Ремі.
Знаю, це страшно, але пам'ятай: страшно тільки вперше.
Потім страшно не буде. Обіцяю.
-Готовий? -Готовий.
Давай!
-Ремі, це було чудово. -Це точно.
Уяви, чого ти досягнеш, якщо тренуватися щодня.
Ти щодня тренуєшся?
Не тільки. Вона прокидається, п'є смузі, іде в школу, розтягується,
тренується, обідає, знову розтягується, вечеряє,
-і лягає спати. -Ти забула про сто відтискань.
Усе одно – я вражена.
Так. Моя черга.
От біда. Уже так пізно.
Сьогодні вдома прання, хочу вернутись до полоскання. Па-па.
Ти справді робиш усе це щодня?
Так. Мені подобається.
Що більше я роблю, то більше радію, коли все закінчую.
-Звучить дивно. Знаю. -Ні. Звучить чудово.
Звучить прекрасно.
Тато приїхав.
Апетитне печиво. Можна взяти одне додому?
Я спакую.
Потримаєш Принцесу?
Тільки акуратним рухом знизу.
Любиш співати колискові?
КЛЕОПАТРА
Дуже гарно.
Нас точно візьмуть на поглиблену історію.
Аякже.
-Чекатиму в класі. -Добре.
Ліззі, он ти де.
Ти можеш стати джином, кліпнути й сховати мене від Тао?
-Ти серйозно? -Хто знав, що вона така прискіплива.
Змусила мене три години
позувати для мініатюр гладіаторів.
У мене литки затерпли.
Приїхали.
Принцеса чудова.
Вона щодня засинає в мене на руках.
Тебе точно не дратують усі ці правила?
Я роблю сто відтискань на день,
тому зможу й собачку сто разів розчесати.
Це розслабляє мене після тренувань.
Відкрию багажник.
Чарльзе.
Я тобою пишаюся.
Ти сам дбав про Принцесу і знайшов їй дім.
І навіть не зрізав хлібну скоринку.
Неважливо.
ЗА СЕРІЄЮ КНИЖОК ЕЛЛЕН МАЙЛЗ
Переклад субтитрів: Анастасія Жищинська