SEDEMNAJSTO POGLAVJE
"Volkec sledi sanjam"
Ojla? Mami?
Čakala sem te.Zelo dolgo te čakam.
Pa nič hudega. Zdaj si tu.
Nisi mami. Kdo si?
Prijateljica.Ki ti lahko pove resnico.
Resnico? O čem?
Te ne zanima,kdo si v resnici?
Fluf, kaj delaš?
Volkec? Le kam gre?
Ej, Xandra.
-V tvoj svetleči obraz…-Xandra.
Volkec je odšel.Po mojem hodi v spanju.
-Saj sem ti rekel.-Kam pa gre?
Prebudiva ga in ga vprašajva.
Volkec!
Oprostite.
Huligani.
Kaj pa zdaj?
Ni uspelo.
Vseeno si se dobro spomnil.
Kaj pa zdaj?
Ne vem.Pa si ti kaj izmisli.
Ga požgečkamo?
Kaj boljšega si izmisli.
Ne bo mogel spati,
če ga požgečkam z viticami.
Kam je šel?
Tam je.V rečni laboratorij gre.
O ne!
Smola.
-Greva, Poganjek. Ne sme nama uiti.-Ja! Ne, ne prenagliva se.
To je pa zabavno!
-Kaj je ta reč?-Rekolinec.
Rečni vilinci z njimioblikujejo vodotoke.
Nas bo požrl?
Ne, Poganjek. Blato jé.
Xandra.Kam vodi ta votlina?
Ne vdaj se zdaj.Čakam te.
O ne, ne.
Drži se, Poganjek.
Ne spet ta kraj.
Poiščiva Volkca, preden star…
-Glej, no, glej.-Krasno.
Glej, kdo je tu.
Oprostite, ga. Rakovica.Ste videli, kam je šel najin prijatelj?
Ja, videla sem ga.Še pozdravil me ni,
le domišljavo je odplaval tja.
Plavanje v spanju?To je resno.
Kakšna predrznost!
Hvala!
Sem dol sem prišla, da bi imela mir,pa vsakič ko se obrnem…
Ni več daleč.
Volkec.
Ne vem, kje sva,toda kraj me plaši.
Plaši te? Mene bi moral plašiti.
Krasno. Zdaj se še bolj bojim,ker se ti bojiš.
Bližaš se.
Kmalu se bo vse razkrilo.
Volkec!
Profesor Luksar.
-Kaj je zdaj to?-Spi, gospod.
To vidim.
Dobro jutro.
Kakšno dobro jutro, fant!Sem ne sme nihče!
-Kaj se pa greste vi trije?-Cel cirkus je bil.
Zbudil sem se, Volkca pani bilo v postelji. Potem pa…
Nesreča je bila.
Samo…Malce smo se izgubili.
Malce?Pošteno ste se izgubili.
-Tu se ne nikakor smete izgubiti.-Zakaj? Kje smo?
No, nekje.
Toda kraj ni nič pomembnega.Prepovedan, toda nepomemben.
-Profesor, kam pelje tisto?-Ni pomembno. Spati bi morali.
Prav imate.Spati bi morali.
-In se ne izpostavljati.-Tako je. In se ne izpostavljati.
Veste, kako se vrnemo v spalnico?Da bomo spali in se ne izpostavljali.
Mižek vam bo kazal pot.
Vendar se ne smete več vrniti sem.Razumete? Preveč…
Nepomembno je.
-Toda…-Gremo, ne izpostavljajmo se.
Glas te je vodilk tistemu srhljivemu prehodu?
Kam pelje?
Ne vem.Luksar očitno noče, da izvem.
Nekaj skriva. Vem, da.
Mogoče mi lahko tista,ki je govorila, pove, kaj skriva.
Čudnim glasovom v sanjahne bi smeli zaupati, Volkec.
Ja. Luksar ne bo zadovoljen,če te spet najde blizu prehoda.
Po tankem ledu hodimo.Lahko te pošlje domov.
Mogoče imaš prav.In če se sanje ponovijo?
Potrebuješ nove sanje.
Živjo, Oneira.Nisem te videl.
Te mučijo grde sanje?
Ja, nekako.
Pojdimo v laboratorij za sanjepo druge sanje.
Pametno.Takoj zjutraj bomo šli.
Do takrat pa nobene hoje v spanju,medtem ko stražim.
Kako dolgo bo trajalo?
Ne dolgo. Odvisno od tega,kakšne sanje hoče.
Lahko izbiram? Super.
Vsi si izberimo nove sanje.
Ne, hvala. S trenutnimi sanjamisem čisto zadovoljen.
-Sanj o listih?-Ja.
-Kakšne sanje so to?-Všeč bi ti bile.
V njih sem list.
Visim nekje in počnem, kar počnejo listi.Potem zapiha veter!
Jaz pa: "O ne. Kaj naj zdaj?"
Trdno se držim, veter pa poneha.
In sem varen. Spet sem list,ki visi nekje. Potem pa…
Krasno.
Mogoče preveč listnato za moj okus.
-Škoda, da Blip ni šel z nami.-Blip ne mara laboratorija za sanje.
Zdi se mu preveč nepredvidljiv.
Mislim, da ti bo všeč.
-Oprosti.-Samo malo.
-Pazi!-Pomagaj mi. Na tri.
Ena, dve, tri.
Mi podaš tisto? Hvala.
Super! Kaj so te stvarce?
Sanje. Te čakajo,da jih bodo poslali ljudem.
Čakaj,da jih vidiš v divjini.
V divjini?
Opla.
O, ne, ne.
-Tam!-O ne!
-Ujemi ga! Na pomoč!-Tu je!
-Prav.-Pazite!
Ojla!
Petsto kosmatih veveric!
Je to mala Oneira?
Dobrodošla doma, Oni.
-Dobrodošla doma?-In kaj je to, a?
Pobalinska druščina?
S pustolovskim vetrcemv laseh, kajne?
Pravcata odprava, kakršne še nisemvidela. Pa sem jih videla veliko.
Stotnica Amelia Cvethaart.
Mili za prijatelje, sovražnikipa ne izgovorijo mojega imena.
-Všeč mi je.-Pa vstopimo.
Kaj te je prineslo nazaj, Oni?
Volkec ima grde sanje.
Mogoče bi mu lahko našla nove.
Grde sanje, a? To ni v redu.
Niso ravno grde sanje.
Samo… Ko sem jim sledil,sem zašel v težave.
Ne skrbi, Volko.Vse bomo uredili.
Meni prepusti.Lepo po vrsti.
Če gremo na pustolovščino,ne bomo poležavali kot kuščarji.
Pa pojdimo na odpravo.
V hiputi bomo našli nove sanje.
Ali pa nisem več Mili Cvethaart.
Ni čudovito, Volkec?
Že dolgo nisem bila doma.
Zakaj Oneira pravi,da je to njen dom?
Ne veš? Tu je odraščala.
Sanje so jo vzgajale.
-Sanje so jo vzgajale?-Volko, takoj sem.
Vsa ta bitja so sanje?
Divje sanje. Niso lepe?
Res so lepe.
No, Volko,bi rad kakšne posebne sanje?
-Pustolovski tip se mi zdiš, a?-Hvala.
-Se bojiš višine?-Ne.
Imaš rad race?
-Recimo.-Imaš rad rumeno barvo?
Ja.
Ja. Nekaj nenavadnega mora biti.Ni tako?
Ti izberi.
-Kaj pa te?-Te?
Res si pravi pustolovec.Jaz pa imam rada izzive.
Prav, Volko. Zmenjeno.
Te sanje najdemo bliže meji.
Nekaj mi pravi,da se nevarnosti ne bojiš. Naprej!
Kaj je meja,ki jo je omenila Cvethaart?
Je nevarna?
Niti ne. Neredarjiradi ostanejo na svoji strani.
-Neredarji?-Sanjska dežela je na robu našega sveta
in njihovega.
Bolj ko se bližamo neredarjem,manj stabilne so reči.
Tam včasih težko najdeš pot.
Toda tam so najzanimivejše sanje.
Kaj je na drugi strani meje?
-Sanje, ki prečkajo mejo, postanejo more.-More?
Oja, neredarji lovijo more.Tako kot mi lovimo sanje.
Držite se me,meji se približujemo.
Zakaj nisi izbralprijetnih, ukročenih sanj?
Ej! Tam je nekdo…
Čakam te.
Je še kdo slišal to?
Previdno, Volko.
Tako daleč vse postanemalce bolj nepredvidljivo.
In ni vse, kot se zdi.
Čakaj, še nekaj vidim.
Neredarji. Kaj počnejona tej strani meje?
Videti je, da zalezujejo moro.
Moro?
Vse bo v redu.Samo čisto tiho bodite.
Mora!
Hitro, družba!
Juhu!
Hvala.
Kje pa je Volkec?
Volko!
Tam ne boš našel odgovorov.
Volko!
Veliko ti moram povedati.
Kdo si?
Če je fant to, kar mislim…
Profesor Luksar?
Bom poskrbel,da nikoli ne izve, česa je sposoben.
Kaj je to?Česa mi nočete pokazati?
Izvedel boš,ko boš pripravljen.
Zaslužim si izvedeti,kaj se dogaja.
Šele ko boš pripravljen.
-Ekskalibum?-Misli, da je poseben.
Ekskalibum!
Misli, da je poseben.
-Ničla si, nihče.-Revček.
Veliko stvari te muči.
-Ne boj se, otrok.-Kdo si?
-Ime mi je Nyx.-Nyx?
Čakaj, poznam te.
Xandrine starše si ubila.
Ne verjemi vsega, kar slišiš.
Lažejo ti, človek.
Toda to že veš.
-Prijatelji mi nikoli…-Ne govoriva o prijateljih, kajne?
Vem, kdo si.
Vem, česa si sposoben.
Svet boš spremenil, Viljem.
Kako veš, kako mi je ime?
Vem več, kot misliš.
Tu je!
-Poišči me, ko boš pripravljen.-Čakaj!
Si dobro?Kaj se je zgodilo?
Veš…
Ne vem natančno.
Ja, ta kraj ima včasihtak vpliv.
Samo to si daj na glavo,preden greš spat.
Pa bom imel nove sanje?
In bom pozabilna skrivnostni prehod?
Nočeš novih sanj, kajne?
Razumem.Naše sanje so nekaj posebnega.
Moje sanje vedo o meniveč kot kdorkoli.
Volkec?
Volkec.
Prevedla Lorena Dobrila