15 SKYRIUS
„Kuriame juokiamės ir verkiame“
- Aš čia!- Kur tu buvai?
Niekur.
Greičiau, kad nepavėluotume.
Sveiki, mokiniai.
Aš esu profesorė Fuifui, o…
O čia - Juoko laboratorija.
Juokas - dalykas rimtas.
Kuo daugiau pasaulyje juoko,
tuo mažiau žmonės linkę viską griauti.
Gal jau turite klausimų?
Šiuo metu klausinėti negalima.
Štai čia yra akmenveidis.
Mūsų darbas - prajuokintijį ir išleisti juokučius.
Stebėkite.
Čia - juokutis.
Jei tiksliau, kikenimas.
Štai ką jis daro.
Visi juoko elfai turi savo būdųprajuokinti akmenveidžius.
Vieni pasakoja anekdotus.
Kiti juokingai vaidina.
Prireikia ištisų metų atsidavimo…
…tam, kad įgytumjuoko elfui reikalingų įgūdžių.
Elfukų pasirodymas - po savaitės.
Jūsų užduotis - sugalvoti būdą,kaip prajuokinti akmenveidžius.
Prašau į užduotį žiūrėti rimtai.
- Kaip šaunu.- Nežinau, ką darysiu.
- Nekantrauju.- Kaip smagu.
Sugalvojau.
Parašysiu mums paiką pjesę.
Paikiausią pjesę iš visų,parašytų sukvailiojus.
Turime repetuoti,jei norim prajuokinti akmenveidį.
Stiebo pažadas?
- Stiebo pažadas!- Stiebo pažadas!
Ne. Šlamštas.
Niekas iš to nesijuoks.
Galvok, Ūgli. Galvok.
Eik tu sau. Kokia gera mintis.
Visiems labai patiks.
Labas rytas!
Kiek dabar valandų?
Atrodo, kad vis dar vakar.
Žinau, kad anksti,bet jei norime, kad pasisektų,
turime pradėti repetuoti dabar pat.
Atrodo smagu.
Vilkiau.
Taigi, įkišu rankas čia…
Gerai.
Zandra?
Atsiprašau.
- Atsiprašau.- Ir - veiksmas!
„Sveiki atvykę į Prašmatnią laboratoriją,
prašmatniausią vietą šioje karalystėje.“
„Ar jūs tikrai pakankamai prašmatnus?“
Tikrai.
„Puiku. Tada prašau vaišintismūsų prašmatniu maistu.“
Pone, jūs tikrai esate prašmatnus?
Aš labai prašmatnus. Toks prašmatnus,kad pakelsiu šaukštą už šefą.
Tikrai juokinga.
Ačiū. Bet turime daug darbo,
jei norim prajuokinti tuos akmenveidžius.
Štai repeticijų tvarkaraštis.
Iki pasirodymo turime savaitę,reikia repetuoti kasdien.
Pala, kiek valandų? Man metas eiti.
Kur jis eina?Mes - vieninteliai jo draugai.
Nežinau. Esu tikras,kad kitoje repeticijoje jis dalyvaus.
Jis davė stiebo pažadą.
Štai taip. Susiliek su gijomis. Leiskjoms prisijungti prie tavo kūrybingumo.
Atsiprašau.
Neatsiprašinėk. Turi pasitelkti klaidas.
Pajusk harmoniją.
O dabar galingai užbaigiam.
Turi įgimtą talentą.
Buvo smagu.
Tuo pačiu metu rytoj?
Ką, jau išeini? Mes tik pradėjome.
Pažadėjau Ūgliuiparepetuoti vaidinimą Juoko laboratorijai.
Neatrodo taip svarbu,
kaip išgelbėti pasaulįnuo amžinos tamsos, ar ne?
Prašau, atsargiai valgykitešį labai prašmatnų antrąjį patiekalą.
Laimė, esu labai rafinuotas.
Ir nenumesiu nė trupinėlio.
Kur jis?
Turi būti ryžtingas, drąsus, nesavanaudis.
Pasiruošęs dar vienai?
Taip, bet kaip tai paruoš manesusiremti su suirutėmis?
Svarbiausia yra pusiausvyra.
Kaip ketini ją atkurti,jei pats jos neišlaikai?
Ateinu, Ūgli!
Kaip malonu, kad prisijungei, Vilkiau.
Gerai.
Būtų gaila, jei išpilčiau mėlyną kokteilįant savo naujų prašmatnių marškinių.
Vilkiau?
Neišmokai scenarijaus?
Gal pradėkime nuo pradžių?
Leisk atspėti, tau reikia eiti?
Gerai.
Bet, Vilkiau, iki rytojausišmok savo vaidmenį, gerai?
Taip. Būtinai. Stiebo pažadas.
Gerai, kojinės-raketos,dirbkit savo darbą.
Skrendam!
Jos veikia.
Labai gerai.
Šiandien pakaks.
- Susitiksim tuo pačiu metu ryt.- Bet rytoj Ūglio spektaklis.
Pasaulio likimas - ant tavo pečių.
Žinau, pone.
Bet pažadėjau draugamspadėti Juoko laboratorijoje.
Jei nebūsi pasiruošęs, kai ateis laikas,neliks jokių laboratorijų.
Mes visi priklausome nuo tavęs.
Kur tu buvai?
Praleidai beveik visas repeticijas.
Žinau. Labai atsiprašau.
Žinai, kiek daug Ūgliui tai reiškia.
Tikiuosi, būsi pasiruošęsspektakliui rytoj.
- „Sveiki atvykę į Prašmatnią… Ši tyrė…“- Pasiruošęs, Vilkiau?
Aha.
Vilkiau, tau - žinutė.
Ateik nedelsdamas. Laiko labai trūksta.
Profesorius Lukskraftas.
Turiu eiti.
Ar viskas gerai?
Ne, negerai.
Kažkur padėjau sumuštinį.
Laikiau jį rankoje.
Jis atrodė kaip sumuštinis.Buvo sumuštinio formos.
Negalėjo dingti iš šito kambario.
Kitas - Pypsius.
Po paraliais. Mes po Pypsiaus.
Ei. Jis ateis, Ūgli.
Verčiau jau ateitų.
Ateinu, Ūgli!
Jis buvo mano barzdoje!
Toliau - Ūglis, Vilkius ir Zandra.
Sveiki atvykę į Prašmatnią laboratoriją,prašmatniausią vietą šioje karalystėje.
Ar jūs tikrai pakankamai prašmatnus?
Tikrai.
Nuostabu.
Tada, prašau, pasivaišinkitemūsų prašmatniu maistu.
Gerai.
Ačiū jums už tą vaidinimą.
Pažiūrėkime, kas kitas?
Aš čia!
Turiu tavo rankas, Ūgli.
Ūgli, aš labai atsiprašau.
Davei stiebo pažadą.
Ar jis tau nieko nereiškia?
Klausyk, žinau, kad norėjaipastatyti šį spektaklį.
Bet aš…
Norėjau pastatyti spektaklįkartu su tavimi.
Tai buvo svarbiausia.
Klausyk, aš užsiėmęs svarbiais reikalais.
Svarbesniais už mus?
Atsiprašau.
Jūs trys aiškiai nepasiruošėte užduočiai,
dabar žiūrėkit, ką pridarėte.
Palieku po pamokų!
16 SKYRIUS
„Kuriame nežinome, kuo pasitikėti“
Juoko elfai užtruks ištisas savaites,kol surankios jūsų išleistus juokučius.
Po pamokų padirbėsite Švaros centre,tai turėtų padėti jums susitvarkyti.
Sneftonai, nenuleisk nuo jų akių.
Žinojau, kad ne be reikaloįtraukiau jus į sąrašą.
Ten stovi medis,kuris pats neišsipainios.
Ei, Ūgli, žiūrėk. Spėk, kas aš.
Pirlim-pampam, pasiutęs sumuštinis.
Jūs trys verčiau susiimkit.
Klausykit, žinau, kad per manemus paliko po pamokų.
- Aš išleidau juokučius.- Ne dėl to ant tavęs pykstam.
- Ne dėl to?- Ne!
Pykstame, nes neatėjai, nors pažadėjai.
Užtraukei mums gėdą prieš visus.
Ir, svarbiausia, išties nuvylei Ūglį.
Atsiprašau, kad praleidau spektaklį.Garbės žodis, turėjau rimtą priežastį.
Nejaugi? Kokią?
Negaliu jums pasakyti priežasties.
Nesvarbu, kokia ta išgalvota priežastis,
ji tau aiškiai svarbesnė už mus.
Gal neklydau dėl tavęs nuo pat pradžių.
Ūgli?
Prašau, pasakyk ką nors.
Pažadėjai ateiti, Vilkiau.
Davei stiebo pažadą, bet neatėjai.
Ir net nesakai mums, kodėl.
Jūs teisūs. Jūs - mano geriausi draugai.Turiu pasakyti tiesą, kur buvau.
Pasirodo, yra pranašystė.Ir aš turiu galių.
Aš treniruojuosi gelbėti pasaulįnuo chaoso jėgų
slaptame, gijų pilname urvepo profesoriaus Lukskrafto kabinetu.
Norėjau jums papasakoti,
bet Lukskraftas pasakė,kad negaliu niekam prasitarti,
antraip jiems grės pavojus.Norėjau jus apsaugoti.
Nori, kad patikėtume,
jog treniravaisi gelbėti pasaulįkažkokiame „gijų urve“,
apie kurį nesu girdėjusiir kurio tikrai nėra?
Jis yra.
Lukskrafto kabinete yra slaptos durelės.
Turite manimi patikėti.
Sakau jums tiesą. Patikėkit.Duodu stiebo žodį.
Bet tu ne visadalaikaisi stiebo pažado, ką?
Ūgli.
Taip, Lapiau. Neklausyk jo.
Pažadus duoda tam, kad laužytų,o draugai tave visada nuvilia.
Patikėkit manimi.
Kas jūs?
Tas, kas žino,kad niekuo nevalia pasitikėti.
Ypač savo draugais.
- Gyvenate šiame vamzdyje?- Gyvenu, kur man patinka.
Šie vamzdžiai jungiavisus fabriko kambarius.
Ateinu ir išeinu kada panorėjusi.
Girdėjote?
Šie vamzdžiai išsiraizgę per visą fabriką.
Kertu, kad galėtumejais patekti į Lukskrafto kabinetą.
Tada parodyčiau jumsslaptas dureles ir gijų urvą.
Ir įrodyčiau, kad sakau tiesą.
Nežinau.
O jei įkliūsime į bėdą? O kaip Sneftonas?
Nedorėliai…
Grįšime jam nespėjus net suprasti,kad buvome išėję.
Be to, aš sutikčiausavaitę sėdėti po pamokų,
jei to prireiktų,kad išgelbėčiau mūsų draugystę.
Gerai.
Tada pažiūrėkime į tą tavo gijų urvą.
Šiaip ar taip, vienai dienaivalymo man jau gana.
Kaip rasime kelią į Lukskrafto kabinetą?
Palikite tai man.
Žiū!
Keliarodis.
Vilkiau! Tavo galios… Jos veikia?
Tą ir bandau jums pasakyti.
Lukskraftas moko mane naudotis gijomis.
Gerai, Keliarodi.
Kuriuo keliu eiti,kad patektume į Lukskrafto kabinetą?
Čionai.
Vilkiau, ar mes jau arti?
Man čia nepatinka.
Nesijaudink, Ūgli.
Jau turi būti netoli.
Matot, kertu, kad kabinetas - ten.
Jumis dėta, ten neičiau.
Jūs mus sekate?
Čia mano vamzdžiai. Jūs sekate mane.
Nagi. Tiesiog eikim.
Nežinau, Vilkiau. Ten atrodo tamsoka.
O šitas kelias atrodo daug patrauklesnis.
Bet Keliarodis rodo į šitą pusę.
Eime.
Nepasitikėkit juo.
Nieko nematau.
Tiesiog pasitikėkit manim.
Iš kur žinai,kad tas tavo daikčiukas veikia?
Lukskraftas sakė,kad svarbiausia - tikėti tuo, ką kuri.
Jei tik tiki, sukurti gali bet ką.
Kol aš tikiu Keliarodžiu,
Vilkiau!
Ne…
Perspėjau, kad juo nepasitikėtumėt.
Čia ne profesoriaus Lukskrafto kabinetas.
Turbūt nukirtome kelią.
Taip, žiūrėkit. Dabar jis rodo žemyn.
O, ne.
Daugiau nebeseksiupaskui tave ar tą daiktą.
- Bet…- Tiesiog prisipažink.
Susimovei Juoko laboratorijoje,
todėl sukurpei istoriją,kad neatrodytum blogas draugas.
Dabar viską tik pabloginai,paklaidinęs mus kvailuose vamzdžiuose.
Eime, Ūgli.
Ko jūs taip išsigandote? Kur einate?
Keliarodi, kurioje pusėje pavojus?
Ei, manau, kad kažkas artėja.
Išties manau, kad turėtumeišeiti iš to vamzdžio.
Pamiršk. Neseksime paskui tavear tą šlamšto gabalą.
Bet kažkas artėja.
Palauk, Zandra. Bėkit.
Ačiū.
Už ką jam dėkoji?
Jei ne jis,
jūs išvis nebūtumėt čia atsidūrę.
Kodėl stengiatės mus sukiršinti?
Aš tik bandauišgelbėti jus nuo to, kas nutiko man.
Kas jums nutiko?
Kartą turėjau draugų.
Draugų, kuriais pasitikėjau.
Bet po to, per vieną savo gimtadienįnusprendžiau surengti nedidelį vakarėlį.
Dievinu vakarėlius…
Paklausiau tų taip vadinamų draugų,ar jie norėtų ateiti.
Visi iki vieno pasakė,kad yra pernelyg užsiėmę.
O, ne.
O, taip.
Tą vakarą, kai grįžau namo,jie visi laukė manęs ten.
Aš įėjau, o jie man sušuko:„Staigmena! Labas!“
Kaip jie iš manęs pasijuokė.
Tie išdavikai ir melagiai.
- Bet…- Tądien
daviau sau žodidaugiau niekuo nepasitikėti
ir persikėliau gyventi čia pati viena.
Jei niekuo nepasitiki,
niekas negali tavęs įskaudinti.
Nenoriu tapti toks kaip jiir gyventi šiuose vamzdžiuose.
Aš irgi.
Tai kur tas kvailas daiktas liepia eiti?
Lukskrafto kabinetas turi būti ten.
Slaptos durelės - pačioje apačioje.
- Įtikinai, Lukskraftai.- Slėpkitės!
Turėk kantrybės. Jie persigalvos.
Kodėl jie nesiklauso?
- Duok jiems laiko.- Mes neturim laiko.
Bet, Lukskraftai,
jei jis toks galingas, kaip manai,jis gali būti pavojingas.
- Manau, galiu jį suvaldyti.- Kaip gali būti tuo tikras?
Žmonėmis negalima pasitikėti.
Jei jis pasirinktų netinkamai…
Jis negali pasirinkti kelio,apie kurį nežino.
Bet jei jis supras, ką gali…
Nesupras. Aš tuo pasirūpinsiu.
Burbulai iš Švaros centro?
Turime grįžti į Švaros centrąanksčiau už Lukskraftą.
Kaip mes tai padarysime?
Man šovė mintis.
Sveikas, Lukskraftai!
Mes - draugai.
Mums pavyko.
Ei, kaip manot,ką Lukskraftas turėjo galvoje?
Ko jis man bandys neleisti sužinoti?
Greičiau.
Sneftonai?
- Ar jie čia buvo visą dieną?- Ne, pone… Taip, pone… Žinoma.
Niekas pro mane neprasmuko.
Gerai.
Tik tikrinu, ar viskas gerai.
Išvertė Sandra Siaurodinė