ENAJSTO POGLAVJE
"Pripovedujemo zgodbe"
Naj ima kričava pajkova kanjaosem perutnic ali osem krempljev?
Kaj misliš, Xandra?
Xandra?
Volkec, ne morem se odločiti,kateri list naj vzamem. Mi pomagaš?
Tega? Tega? Tega? Tega?
Tega? Tega?
Tega?
Nemogoča odločitev.Oba vzemi.
Pametno!
Si dobro, Xandra?
Kaj gledaš?
So to tvoji starši?Lahko vidim?
Ni kaj videti.
-Poganjek, si pripravljen?-Skoraj.
Pri tvojih staršihni nobenega lista?
Seveda so.Zeleni, rdeči, rumeni…
Pa listki dojenčki.
Na dan vilinskih starešinobesimo najlepše liste.
Nato pojemo, se igramo,babica pa pripoveduje zgodbe.
Zveni krasno.
Volkec, pojdi z namana dan vilinskih starešin.
Res?Staršev res ne bo motilo?
Seveda ne. Član družine boš.Tako kot Xandra.
Kaj sploh jedan vilinskih starešin?
Na ta dan gredo vilinci domov in sepoklonijo najstarejšemu vilincu v družini.
-To je zate gotovo težko.-Kaj? Zakaj?
Črnobinovi so moja družina.Pridi, Poganjek.
Skrbelo jih bo, če zamudiva.
Komaj čakam,da spoznaš moje, Volkec.
Mami, očka, babico…
Floro si že spoznal.
Pa Bršljinko in Deteljo.
Pušpana, Violeto, Cvetko,Brino, Korena, Azalejo.
Teta Glicinija je zelo zabavna.Pa bratranca Veselka.
-Drugi bratranec…-Tu smo.
Kmetija Črnobinovih.
Skozi grmovje bo hitreje.
Ne zavij s poti.
Nikoli ne zavij s poti.
Oprosti,na poti je prijetno in varno.
-Babica!-Poganjek, ljubček.
Tako vesela sem,da te vidim.
Tudi Xandra je tu.Pridi sem in objemi babico.
Babica,to je najin prijatelj Volkec.
Vesel dan vilinskih starešin.
Jutri je, srček. Ampak hvala.
Brez skrbi, samo Poganjek je.
Lahko pridete ven.
-Še dobro.-Poganjek! Lepo te je videti!
-Pozdravljen. Poganjkova mama sem.-Me veseli, gospa.
Kar Trajnica mi reci.
Dekleta!Vaš brat je utrujen od poti.
Koliko sester ima Poganjek?
-Triindvajset.-Ne, 24.
Brst Črnobina.Dobrodošel na naši kmetiji.
Ja. Pridite.Pojdimo noter in se najejmo.
Srečo imaš, da imaš tako veliko družino.Midva z mamo sva sama.
-Nisem mislil srečo…-V redu je. Res imam srečo.
Razpakirat grem.
-Upam, da je nisem razžalostil.-Po mojem je nisi.
Dan vilinskih starešinje zanjo naporen.
Nikoli ne govori o starših, ne?
Ne. Celo z mano ne.
Upam, da ve,da lahko govori z nama, če hoče.
Živjo.
Brina sem.Ti pokažem zbirko hroščev?
Moj prijatelj je, Brina.
Živjo, Flora.
Od kod poznaš Floro?Še mušice je ne marajo.
Borila sva se proti neredarjem.
-Kaj sta počela?-Neredarji?
Spomin ti jo je zakuhal.
Oprosti. Nisem te hotel izpustiti.Tudi ti si bila pogumna.
Ne, ne. Ne samo ti si bil.
-S Poganjkom se izogibava neredarjem.-Prav je tako.
"Teci, teci, teci stran…"
-"Da boš lahko zbežal še drug dan."-Zbežal?
Poganjek, ga nisi naučilnobenega družinskega mota?
Rekel sem mu, naj se drži poti.
No, to je osnova.
Že vem!"Pojdi v hišo in se skrij v nišo."
-Dobra, Brina.-"Če nevarnost preti, se v klobčič zvij."
To je beseda.
Zakaj si rekla, da sem sesamo jaz boril proti neredarjem?
Tudi vidva sta se.
Oprosti. Poganjkanisem hotela spraviti v težave.
Črnobinovi resno jemljejodružinske mote.
Kot da bi mislili,da je pogum kaj slabega.
Taki so.
Tega ne verjameš.
Najpogumnejša vilinka si.
Nočem, da Črnobinove skrbi.
-Veliko so naredili zame.-Ampak to nisi ti.
Nekoč boš legendarnastražarska vilinka. Kot tvoji starši.
Oprosti.
Vem, da nočeš govoriti o njih,ampak vedi, da mi lahko zaupaš.
Če bi se rada kdaj pogovorila,sem tu.
Pomirite se, Črnobinovi.
Čas je za zgodbo babicena predvečer dneva vilinskih starešin.
Moj najljubši čas.
Vesela sem,da vidim toliko nasmejanih obrazov.
Vem, da bi bil dedek Črnobina
zelo ponosenna svojo veliko družino.
-Dedek Črnobina.-Katero zgodbo bi radi slišali letos?
-Cmerava Cvetka!-Huda hortenzija.
-Plaha Praprot.-Mala Mirta.
-Pikasta Pikapolonica!-Židani žafran.
-Plaha Praprot!-Rada bi prosila za zgodbo.
Seveda, srčica.Katero bi rada slišala?
Rada bi slišala…
Zgodbo o veliki izdaji.
Ne, Xandra.
Ne morem verjeti.
Tišina.
Dobra odločitev, Xandra.
Pred desetletjemso svet stresali nemiri.
Hudobni neredarji so bili vsak dannevarnejši in uničevalnejši.
Njihovo kaotično vedenjeje ogrožalo obstoj sveta,
ki smo ga vilinciz muko ustvarili.
Pogumni stražarski vilinci,kot Xandrini starši, niso izgubili upanja.
Poskušali so nas rešiti.
Vodili so pogumen napad,da bi se za vedno znebili neredarjev.
Stražarji so se bojevali pogumnoza vse, ki se niso mogli.
Z zadnjimi močmiso neredarje potisnili nazaj.
Toda tik pred zmago
jih je izdala
vilinka po imenu Nyx.
Nyx!
Nyx je bila močna in hudobna.
Bojevala se je na strani neredarjevproti svojim.
Njena izdaja je prevesila tehtnico
in neredarjem je uspelo pobegniti.
Vilinci so dobili vojno.
Nyx pa so zaradi zločinov izgnali.Za vedno je zaprta v svet neredarjev.
A vse to je imelo svojo ceno.
Tistega dne smo izgubilizelo pogumna vilinca.
-Nerad to rečem, toda…-Vem.
Če bi stražarji živeli kot Črnobinovi,bi bilo več stražarjev.
Ne. Reči sem hotel,da bo treba spat.
Slišali ste ga, spat.
Ne pozabite objetiin poljubiti babice.
Xandra, bodi prva, ljubica.
Hvala za zgodbo, babica.
Veš, kaj mislim?
Če bi stražarji živeli kot Črnobinovi,bi bilo veliko manj Črnobinovih.
Oprosti.Lahko pridem potem.
Včasih ju zelo pogrešam.
Pravzaprav ves čas.
Gotovo sta zelo ponosna nate.
-Najbrž poznaš krasne zgodbe o njiju.-Eno pa res poznam.
Ko sta nekoč patruljiralapo najtemnejših kotih Tovarne,
so ju iz zasede napadlilačni strašilarji.
Strašilarji? Kaj so to?
To so neredarji najhujše sorte.
Močni zobjein oči, s katerimi zavrtajo v dušo.
Moji staršise jih niso ustrašili.
Zelo pogumna sta bila.
Ja. Ničesar se nista bala.
DVANAJSTO POGLAVJE
"Babica izgubi krono"
-Oprostite!-Jaz sem na vrsti! Ne!
-Daj sem!-Mami!
-Speci mi piškot!-Mami!
-Mami!-Pokaži.
Oprostite!
-Speci mi piškot!-Kdo je pojedel modro kašo?
Ste pripravljeni?
Ena, dve, tri, zdaj!
Majhno ladjevje je zajadralopo zahrbtnem morju.
Pod gladino prežijo morski zmaji,
pa hobotnice,pa najhujše morske pošasti.
Res znaš izdelovati stvari.
Bi jih znal,če bi vedel, kako to delam.
Kaj je, Xandra?Pomoč potrebuješ? Že grem.
Ti pomagam?
Ni treba.
Počasi, počasi. Ne glej dol.
-Lahko pomagam?-To prepustimo kaskaderjem.
Poleg tega je to zatepreveč srhljivo, Poganjek.
Poganjek.
Blato morate lepo razvaljati.
-Vam pomagam pri blatnih cmokih?-Hvala, ni treba, Poganjek.
Babica je vprašala po svoji kroni.
Ojej. Jo je spet izgubila?
Gotovo jo je skril tvoj oče.
Skrbi ga, da bo pritegnila,saj veš, kaj.
Glej, kaj sva naredila.
Poseben okras zateza dan vilinskih starešin.
Hvala, srček.
Glejta, končno sem praznična.
Nekaj manjka.
Moja krona.
Ne morem verjeti.Mislila sem, da sem jo izgubila.
Našel sem jo.
Hvala, Poganjek.
Dan vilinskih starešinbrez nje ne bi bil pravi.
-Je krona posebna?-Zelo.
Narejena je iz redkih cvetlic,ki rastejo le na barju.
To je daleč od poti.
Bor, moj pokojni mož,je rad tvegal.
Izmuznil se je na barje,da bi našel cvetlice,
in jih spletel v krono.
Tako je osvojil moje srce.
Kako lepa zgodba.
Vsem se ne zdi.
Dobro, našla si svojo krono.
Skrbelo me je, da je tokratnihče ne bo našel.
Moj oče je bil lahkomiseln vilinec.Na barje je šel, s poti.
Po sreči je preživel.
Krono je naredil iz najljubšihcvetic barjanske pošasti…
Barjanske pošasti? Kakšna je?Kako velika je? Koliko vrst zob ima?
Poiščimo jo.
Mar duham blatne cmoke?
Moj Bor.
Ni še bilo takega Črnobina.
-Kaj imaš za bregom, Brina?-Junaško odlikovanje delam.
Za Volkca.
Je vedno taka?
No, meni še ni naredilaodlikovanja.
Najbrž nisem poseben kot ti.
Kaj je bilo to?
Barjanska pošast!
To je barjanska pošast?
Manjša je, kot sem mislil.
-Teci, če hočeš živeti!-Čakaj.
Teci, pojdi stran!
Ne pozabite urjenja.Vsi v drevesno hišo.
Šc, zoprna zver.
Babica!
Moja krona! Stoj, zver!
Xandra, noter, skrij se.
Obkoliti jo morava.
-Spotakni jo z vitico, Poganjek.-Kaj?
-Zvij se v klobčič.-Kdo?
-Naredi se velikega.-Kdaj?
Zvij se v klobčič!
Poganjek!
Mamičin Poganjček.
Dobro si naredil.Taki zveri nisi kos.
Si dobro?
Drugič ga boš ujel.
Ne, prav ima.
Ti in Xandra bi ga mogočelahko ujela, jaz pa ne.
Ubogi Poganjek.
Želim si,da bi lahko kaj naredila.
Gotovo si skoval načrt,da mu boš pomagal.
Seveda sem.
Pri tem načrtuse bova šla skrivalnice.
Še nikoli nisem iskal.Do koliko štejem?
Mogoče samo naštejvse svoje sorodnike.
Prav.
Dalija, Iris, Violeta,Tulipan, Mleček,
Pušpan, Mirta, Cvetka, Marjeta.
Sploh se ne znata skriti.
Saj nismo več na vrtu.
Še na poti nismo!
Na barju smo.
-Oprosti za tole, ampak midva…-Predvsem ti.
Pomislila sva, da boš vesel,če boš lahko nabiral redke cvetlice.
Babici bi lahko naredilinovo krono.
Lepo sta se spomnila.
Ampak rajese bom vrnil na pot.
Nisem dedek Bor.
Ne, pogumen si.
Poganjek si,krotilec eksplozivnih zajcev.
Mojster spominojedcev.
Z vama grem,da ne bosta rinila v težave.
Potem se bom vrnil.
Rdeč cvet pomeni,da smo ob vodi.
Tiste vitice rastejole na najblatnejšem barju.
Torej smo na pravem kraju.
Tam so!
Poganjek?
Barjanska pošast!
Na drevo!
Še vedno ima krono.
Xandra, pojdi z desne.Ti, Poganjek…
Poganjek, pridi.Še lahko rešimo krono.
Kaj? Ne približujta se ji.
Traparija. Napadiva, Xandra!
Ne, čakajta, pazita na…
Blato.
Ne. Ne, ne, ne.
Kaj? Ni pošteno.
Zakaj se on ne pogrezne?
Umakni se. Stran.
Pusti moja prijatelja!
Ne bi raje hrustalsveže cvetje, a?
Poganjek,česa tako pogumnega pa še ne.
Nisem bil pogumen,ampak prestrašen.
-To te vseeno ni ustavilo.-To pomeni biti pogumen.
Hura za Poganjka!Premagal je barjansko pošast!
Hip, hip, hura!Poganjek je premagal pošast!
Hura za Poganjka. Hura!
Glejte, kaj smo našli.
Pri mojih koreninah in listih!
-Kako ti je uspelo?-Na barje smo šli.
Poganjek.
Kako lahkomiselno,tvegano, neumno…
Mami.
O ne, za tole boš dobilveliko objemov.
Ne bodi prestroga.
Tudi babica hoče objem.
Hvala, srček.
Tak si kot tvoj dedek.
Ni to za Volkca?
Je že v redu.Drugo mu bom naredila.
Prevedla Lorena Dobrila