Farkassrác és a Mindenséggyár
11. Fejezet
„A Zöldevén napi mese”
Vajon egy vijjogó póksólyomnaknyolc szárnya vagy nyolc karma lenne?
Szerinted, Xandra?
Xandra?
Srác, nem tudom, melyik levelet vigyem!
Segítenél?
Ezt? Ezt? Ezt? Ezt?
Ezt?
Én sem tudok dönteni. Hozd mindkettőt!
Ez jó ötlet.
Jól vagy, Xandra?
Mit nézegetsz?
Azta! Ők a szüleid? Megnézhetem?
Nincs mit nézni.
- Rügyke, készen vagy már?- Mindjárt!
Rügyke,a szüleid házában nincsenek levelek?
Dehogynem! Vannak zöldek, vörösek, sárgák…
És ilyen icipicik is!
Tudod, a Zöldevének napjánelővesszük a legszebb leveleket,
aztán játszunk, meg énekelünk,és nagymama mesél nekünk.
Ez jól hangzik!
Srác, gyere te is a Zöldevének napjára!
Hű, komolyan? A szüleid biztos nem bánnák?
Persze, hogy nem! Téged is befogadunk.
Mint Xandrát.
Pontosan mi az a Zöldevének napja?
Mindenki máshogy ünnepli,de ilyenkor minden zölde hazatér,
hogy megünnepeljea család legidősebb zöldéjét.
- Ez biztos nehéz neked.- Mi? Miért?
Nekem is van családom, Tátikáék.
Gyere, Rügyke!
Aggódni fognak, ha elkésünk.
Alig várom,hogy találkozz a családommal, Srác!
Anyával, apával, nagymamával…
Tavaszt már ismered.
Van még Borostyán, Mimóza,
Cserke, Ibolya, Szirom,Boróka, Fürtös, Azálea,
Akác néni, ő nagyon muris!
Meg ott van Muris is, a kuzinom.
- A másik kuzin…- Nézzétek!
A Tátika Farm.
Szerintem gyorsabb lenne,ha átvágnánk a bokrokon.
Arról szó sem lehet!
Nem térünk le az ösvényről!
Bocsi! Az ösvény biztonságos.
- Nagymama!- Rügyke, kis drágám!
Úgy örülök neked!
Xandra! Gyere ide, öleld meg a nagymamád!
Nagymama, ő a barátunk, Farkassrác.
Boldog Zöldevének napját!
Az csak holnap lesz. De köszönöm.
Ne féljetek! Csak Rügyke az.
Gyertek ki nyugodtan!
- Ó, Rügyke!- De jó!
Rügyi!
Szia! Én vagyok Rügyke anyukája.
Nagyon örülök, Tátika néni.
Ugyan! Szólíts csak Primulának!
Lányok, lányok!
Ne gyötörjétek a bátyátokat!
Rügykének hány lánytesója van?
Huszonhárom.
Huszonnégy!
Jácint Tátika. Isten hozott nálunk!
Jól van. Gyertek, gyertek!Menjünk be, egyetek valamit!
De jó, hogy ilyen nagy családod van!
Mi csak ketten voltunk anyával, meg…
Mármint nem úgy jó…
Nem, semmi baj. Tényleg jó. Én…
Megyek kipakolni.
Remélem, nem bántottam meg.
Szerintem nem.
A Zöldevének napja mindig megviseli.
Nem szokott a szüleiről beszélni, igaz?
Nem igazán. Még velem sem.
Remélem, tudja, hogy bennünk megbízhat.
Hát szia!
Boróka vagyok.
Megnézed a bogárgyűjteményemet?
Hé! Boróka, ő az én barátom!
Szia, Tavasz!
Ismered Tavaszt?Neki nincsenek is bogarai!
Együtt harcoltunk a zűrgőkkel.
Hogy micsoda?
Zűrgőkkel?
Szerintem nem így volt, Farkassrác.
Bocsi, Xandra!
Nem akartalak kihagyni.Te is bátor voltál.
Nem, nem. Az csak te voltál, Srác.
Rügyke és én nem packázunk a zűrgőkkel.
Hát, remélem is!
„Fuss, fuss, fuss szépen”…
„Hogy máskor is futhass épen!”
Elfutni?
Rügyke, nem tanítottad meg a barátaidnaka tátikás mottókat?
Hát szóltam neki,hogy maradjon az ösvényen!
Igen, az örök érvényű.
Tudok egyet!„Be a házba, nehogy az ágad bánja!”
Ügyes vagy, Boróka!
„Ha veszély közelít,a begubózás mindig segít!”
Na, ez a beszéd!
Figyelj, miért mondtad,hogy csak én harcoltam a zűrgőkkel?
Ti is bátrak voltatok!
Ja, bocsi.Csak nem akartam bajba keverni Rügykét.
Tátikáék nagyon komolyan veszika családi mottóikat.
Mintha rossz dolognak tartanáka bátorságot.
Ilyenek a Tátikák!
De te nem így gondolod.
Szerintem te vagy a legbátrabb zölde!
Figyelj, nem akarom,hogy Tátikáék aggódjanak értem!
Sokkal tartozom nekik.
De te nem ilyen vagy.
Belőled világhírű védőzölde lesz egy nap,
a szüleidhez hasonlóan.
Nézd, ne haragudj!
Tudom, nem szeretsz róluk beszélni.De tudd, hogy bennem megbízhatsz!
Ha beszélni akarsz róluk,én mindig itt leszek.
Jól van, mindenki a helyére!
Nagymama most fogja elmesélnia hagyományos Zöldevén-esti meséjét!
Izgi! De jó!
Csitt!
Olyan jó látni ezt a sok mosolygós arcot!
Tudom, hogy Tátika nagypapa
nagyon büszke lenneerre a szép nagy családra.
Tátika papa.
Melyik mesét mondjam el?
Fagyott Magyalt!
- Hősies Hortenziát!- Nebáncs-Virágot!
- Futó Rózsát!- Kúszóka kalandjait!
- A csaló cserebogarat!- A szégyenvirág sztoriját!
Futó Rózsát!
Én tudom, melyiket.
Mondd, kis drágám!
Melyiket?
Én most…
a Nagy árulás történetét szeretném.
Ne, Xandra, ne!
- Nem hiszem el.- Xandra…
Csendet!
Jó választás, Xandra.
Tíz éve háború dúlt a világunkban.
A gonosz zűrgők egyre veszélyesebbekés pusztítóbbak lettek.
A zűrzavarukaz egész világ sorsát veszélybe sodorta,
pedig oly keményen dolgoztunk érte.
De nem adtuk fel,
hiszen jöttek a bátor védőzöldékmegvédeni minket,
köztük Xandra szülei is.
Hősiesen harcba szálltak a zűrgőkkel,hogy mindörökre kiűzzék őket.
A védők bátran harcoltak azokért,akik nem tudtak harcolni.
Minden erejüket bevetették,hogy elűzzék a zűrgőket.
De a győzelem pillanatában
elárulta őket
egy Nyx nevű zölde.
Nyx!
Hihetetlenül erős és gonosz volt.
Összefogott a zűrgőkkel,hogy a sajátjai ellen harcoljon.
Árulása megfordította a harcot,
a zűrgők elmenekültek.
A háborút megnyertük.
Nyxet elűzték bűnei miatt,a Zűrgők birodalmába.
De ekkor már késő volt.
Két bátor zöldénk odaveszett.
Hát, sajnos…
Tudom.
„Ha Tátikaként éltek volna,több védő maradt volna.”
Nem, nem.
Azt akartam mondani, hogy ideje lefeküdni!
Hallottátok, lefekvés!
Ne felejtsétek el megpuszilni a nagymamát!
Xandra, mehetsz elsőként, kicsim.
Köszönöm a mesét, nagymama.
Megmondom, mit gondolok.
Ha a védők Tátikaként élnének,akkor jóval kevesebb Tátika lenne.
Bocsi! Nem akarlak megzavarni.
Néha nagyon hiányoznak.
Igazából mindig.
Biztosan nagyon büszkék rád.
Mennyi érdekes történeted lehet róluk!
Hát, tudok egy jót.
Egyszer, amikor a Gyárlegsötétebb részén járőröztek,
körbevette őket egy csapat éhes mohórém.
Mohórém? Az meg mi?
Ők a legrosszabb zűrgők.
Fogcsikorgatók,egyenesen a lelkedig hatolók.
De a szüleim kicsit sem féltek.
Azta! Akkor nagyon bátrak voltak.
Igen.
A szüleim semmitől sem féltek.
12. Fejezet
„A nagymama koronája”
- Bocsi!- Én jövök!
- Nem!- Anya!
- Add ide!- Anya!
- Kérek zsömlét!- Anya!
Anya?
- Anya!- Mi ez itt?
Elnézést!
Zsömlét!
- Ki akar játszani?- Elfogyott a kék pép?
Mindenki kész?
Egy, kettő, három, mehet!
Az aprócska flottaútra kelt a veszélyes tengeren.
Ám a víz alatt hatalmas tengeri sárkányokés óriáspolipok rejtőztek!
Milyen ügyes vagy!
Igen, már ha tudnám, hogy csináltam.
Hogy? Mit mondtál, Xandra?Segítsek? Megyek!
Segítek!
Nekem nem kell.
Óvatosan! Óvatosan! Csak ne nézz le!
Segíthetek?
Hagyjuk az akrobatikát a bátrakra, jó?
Ez amúgy is nagyon ijesztő neked, Rügyke.
Ó, Rügyke…
Jó vékonyra nyújtsátok a sarat!
Segítsek a sárgombócokkal?
Köszi, Rügyke. De már elegen vagyunk.
Képzeld, nagymama a koronáját kereste!
Jaj! Megint elveszett a koronája?
Biztos édesapátok dugta el.
Attól fél, hogy majd idevonzzaa tudod mit!
Nézd, mit készítettünk!
Egy különleges Zöldevén napi dísz neked,Tátika nagymama!
Köszönöm, kis drágáim.
Nézzenek oda!Most már készen állok az ünnepségre.
Már csak egy dolog hiányzik.
A koronám!
El sem hiszem! Azt hittem, elveszett.
Úgy volt, de megtaláltam.
Köszönöm, Rügyke.
A Zöldevének napjanem az igazi a koronám nélkül.
- Ilyen különleges?- Igen, nagyon is.
Olyan ritka virágokból van,amik csak a sármocsárban nőnek.
Jó messze az ösvénytől.
A férjem, Ciprus, isten nyugosztalja…veszélyesen élt.
Kiosont a sármocsárba a virágokért,
és maga fonta belőlük a koronát.
Így nyerte el a szívemet.
De kedves történet!
Nem mindenki ért egyet veled.
Látom, megtaláltad a koronád.
Már aggódtam, hogy senki sem lel rá.
Az apám igen vakmerő volt,
betrappolt a mocsárba, le az ösvényről!
Szerencse, hogy túlélte.
Hogy a sármocsári szörny virágaibólkészítsen koronát…
Sármocsári szörny?
Hogy néz ki? Mekkora? Hány fogsora van?
Keressük meg!
Nahát, sárgombócillatot érzek!
Ó, Ciprusom!
Ő volt a legbátrabb Tátika.
Mit csinálsz, Boróka?
Kitüntetést csinálok
Farkassrácnak.
Ő mindig ilyen?
Hát, nekem még sosem csinált kitüntetést,
de én nem vagyok olyan különleges,mint te.
Ez meg mi volt?
A sármocsári szörny!
Ez a sármocsári szörny?
Én sokkal nagyobbnak hittem.
- Fuss, fuss, fuss az életedért!- Rügyke, várj!
Fuss, fuss, fuss!
Emlékezzetek a mottóra!
Mindenki a házfába!
Hess, hess, te csúnyaság!
Nagymama!
A koronám!
Állj, szörnyeteg!
Xandra, gyere be! El kell bújni!
Körbe kell vennünk!
- Gáncsold el az indáiddal!- Micsoda?
- Gubózz be!- Én?
- Tárd szét az indáidat!- Most?
Gubózz be!
Rügyke!
Anyuci kicsi Rügykéje!
Ügyes voltál!Nem bírsz te el azzal a szörnnyel.
Jól vagy?
Legközelebb sikerülni fog!
Nem, igaza van.
Te vagy Xandratalán megállítottátok volna, de én nem.
Szegény Rügyke!
Bár tudnánk neki segíteni!
Gondolom, már van is egy ravasz terved.
Hát persze, hogy van egy ravasz tervem.
Ideje bújócskázni egyet!
Azta!
Én még sosem voltam kereső!Meddig kell számolni?
Számold össze az összes kuzinodat!
Jó.
Dália, Írisz, Ibolya, Tulipán, Háncsi,
Cserke, Kúszóka, Szirom, Margaréta.
Nem is bújtatok el!
Várjatok! Ez nem is a kertünk.
És ez nem az ösvény!
De hát ez a sármocsár!
Bocsi, hogy becsaptunk,
- Xandrával ketten…- Inkább te.
Gondoltuk, felvidítana,
ha szednél azokból a ritka virágokból.
Hogy készíthess egy új koronáta nagymamának!
Ez kedves ötlet,
de inkább visszamegyek az ösvényre.
Én nem Ciprus papa vagyok.
Nem, te bátor vagy, Rügyke.
Te Rügyke vagy,a robbanónyuszik szelídítője!
Az emlékevők legyőzője.
Jól van, majd én vigyázok rátok.
Aztán irány haza!
A vörös virágok alapjánközel vagyunk a vízhez.
Azok az indákpedig a legsárosabb mocsárban nőnek.
Azaz jó helyen járunk.
Nézzétek! Ott!
Rügyke?
A sármocsári szörny!
Fussatok a fák felé!
Még nála van a korona!
Jó. Xandra, te jobbról kerüld meg!
Rügyke, te…
Rügyke, ne már! Megmenthetjük a koronát!
Mi? Ne! Ne menjetek a közelébe!
Ugyan! Gyerünk, Xandra! Előre!
Ne! Várjatok! Vigyázzatok az…
iszapra.
Jaj, ne! Ne, ne!
Micsoda? Ez nem igazságos!
Ő miért nem süppedt bele?
Hátra! Hátra!
Hagyd békén a barátaimat!
Nem kérsz inkább szép, friss virágokat?
Rügyke,
el sem hiszem, milyen bátor voltál!
Nem bátorság volt ez. Félelem.
- De nem fagytál le.- És ez a bátorság.
Éljen Rügyke!Legyőzte a sármocsári szörnyet!
Hip, hip, hurrá!Rügyke legyőzte a szörnyet!
Éljen Rügyke! Éljen!
Nézd, mit találtunk!
Az ágaimra mondom!
Hogy szerezted vissza?
Elmentünk a sármocsárba.
Rügyke!
Ilyen vakmerő, meggondolatlan dolgot…
Anya!
Ó, nem, ezért most nem szabadulsz!
Hagyd már azt a fiút!
Nagymama is kér egy ölelést.
Köszönöm, kis drágám.
Olyan vagy, mint nagypapád.
Azt hittem, ez Farkassrácé.
Nem baj!
Neki is csinálok egyet.
A feliratot fordította: Alimuradov Dóra