11. PEATÜKK
„Milles jutustame loo”
Kas kriiskaval ämblikpistrikulpeaks olema kaheksa tiiba või jalga?
Mida sa arvad, Xandra?
Xandra?
Hundu, ma ei suuda otsustada,millised lehed võtta.
Kas saad aidata?
Selle?
See on võimatu otsus. Äkki võtad mõlemad?
Suurepärane mõte.
Oled kombes, Xandra?
Mida sa vaatad?
Ah sa. Kas need on su vanemad?Kas võin vaadata?
Siin pole midagi vaadata.
Idu, kas oled valmis minema?- Peaaegu.
Idu, kas su vanemate kodus pole lehti?
Muidugi on. Rohelised, punased, kollased…
ja pisikesed beebilehed.
Riputame igal vanahaldjapäevalkõige ilusamad lehed üles,
laualame laule, mängime mängeja vanaema jutustab lugusid.
Kõlab imeliselt.
Hundu, peaksid vanahaldjapäevalmeiega kaasa tulema.
Ah sa, päriselt?Kas su vanemad ei pahanda?
Muidugi mitte. Sinust saab pereliige.
Nagu Xandra.
Niisiis, mis täpsemalt vanahaldjapäev on?
Kõigil on oma tavad,kuid haldjad kogunevad sel päeval koju
ja avaldavad austust perekõige vanemale haldjale.
Ilmselt on see sulle raske.- Mida? Miks?
Sealõuarohud on mu perekond.
Tule, Idu.
Nad hakkavad muretsema, kui hilineme.
Tahan juba sulle kõiki tutvustada, Hundu.
Ema, isa, vanaema…
Floraga oled juba tuttav.
Lisaks on veel Iva, Ristik,
Puhm, Kannike, Leht, Kadakas,Juureke, Asalea,
tädi Visteeria, kes on väga mürts.
Ja siis on veel Mürts, mu nõbu.
Ja mu teine nõbu…- Seal see ongi.
Sealõuarohu talu.
Jõuame kindlasti kiiremini,kui lõikame läbi võsa.
Ära iial lahku teerajalt!
Ära iial lahku teerajalt.
Vabanda. Teerajal on mõnus ja turvaline.
Vanaema!- Idu, kullake.
Nii hea meel on sind näha.
Ja Xandrat. Tule siiaja kallista oma vanaema.
Vanaema, see on meie sõber Hundipoiss.
Ilusat vanahaldjapäeva.
See on homme, kullake.Kuid võtan õnnitluse vastu.
Ärge muretsege. See on kõigest Idu.
Võite välja tulla.
Jumal tänatud.- Idu! Rõõm näha!
Iduke!
Tervitus, olen Idu ema.
Rõõm tutvuda, proua Sealõuarohi.
Jäta. Kutsu mind Igihaljaks.
Neiud!
Te vaesel vennal on pikk tee seljataga.
Mitu õde Idul on?
Kakskümmend kolm.
Kakskümmend neli.
Olen Pung Sealõuarohi.Tere tulemast Sealõuarohu tallu.
Hüva. Tulge.Lähme tuppa ja anname teile süüa.
Sul on vedanud, et sul nii suur pere on.
Mul on alati olnud vaid ema ja…
Mitte vedanud…
Ei, kõik on hästi. Mul on vedanud. Ma…
Pean asjad lahti pakkima.
Loodan, et ma ei kurvastanud teda.- Usun, et temaga on kõik hästi.
Vanahaldjapäev mõjub talle alati rängalt.
Ta ei räägi kunagi oma vanematest, mis?
Mitte eriti. Isegi mitte minuga.
Loodetavasti ta mõistab,et võib meiega rääkida.
Terekest.
Olen Kadakas.
Kas tahad mu putukakogu näha?
Hei! Ta on minu sõber, Kadakas.
Tere, Flora.
Kuidas sa Florat tunned?Tal pole isegi putukaid.
Kohtusime metsas sigrimigridega võideldes.
Mida tehes?
Sigrimigrid?
Mäletad seda valesti, Hundipoiss.
Anna andeks, Xandra.
Ma ei tahtnud sind välja jätta.Olid samuti vapper.
Ei. Said üksi hakkama, Hundu.
Teame Iduga,et sigrimigridega ei tasu jännata.
Ma tahaks sama arvata.
„Jookse, jookse, jookse ära”…
„Et saaksid edaspidigi ära joosta.”
Jookse ära?
Idu, kas sa pole oma sõbralemeie perekonna motosid tutvustanud?
Ma käskisin tal teerajal püsida.
Nojah, see on klassika.
Ma tean! „Tulge ruttu, aeg minna peitu.”
Väga hea, Kadakas.
„Kui ohtu märkad, siis kerra tõmbad.”
Nii juba läheb.
Hei, miks ütlesid,et võitlesin üksi sigrimigridega?
Olite samuti vaprad.
Jah, anna andeks.Ma ei tahtnud Idule pahandusi.
Sealõuarohud võtavadoma perekonna motosid väga tõsiselt.
Aga nad nagu arvaks, et vaprus on halb.- See on Sealõuarohtude mõtteviis.
Aga sa ei arva ju nii.
Oled vapraim haldjas, keda tean.
Ma ei taha,et Sealõuarohud minu pärast muretsevad.
Nad on mu heaks nii palju teinud.- Aga sa pole selline.
Sinust saab ühel päevallegendaarne valvurhaldjas.
Täpselt nagu su vanemad.
Kuule, anna andeks.
Tean, et sulle ei meeldi nendest rääkida.Kuid tea, et võid mind usaldada.
Kui tahad kunagi rääkida,siis olen olemas.
Hea küll, rahuneme, Sealõuarohud.
Käes on vanahaldjalaupäevavanaema jutustuse aeg.
Nii põnev. Lemmikhetk.
Kuss.
Mul on nii hea meelteie naeratavaid nägusid näha.
Tean, et vanaisa Sealõuarohi
tunneks uhkust selle üle,kuidas me pere on kasvanud.
Vanaisa Sealõuarohi.
Millist lugu te tänavu kuulda tahate?
„Hirmunud Leht”!
„Kohkunud Hortensia”.- „Uje Tulp”.
„Pelglik Sõnajalg”.- „Vagura Mürdi seiklused”.
„Lepatriinu, kes valetas”!- „Ara Krookuse lugu”.
„Pelglik Sõnajalg”!
Tahaksin loo välja pakkuda.
Aga muidugi, kullake.
Mis see oleks?
Tahaksin kuulda…
lugu "Suur reetmine”.
Ei, Xandra.
Uskumatu.- Xandra läheb…
Kuss!
Hea valik, Xandra.
Kümme aastat tagasivalitses maailmas kaos.
Kurjad sigrimigrid muutusid iga päevagaaina ohtlikumaks ja hävitavamaks jõuks.
Nende tekitatud kaoshakkas ohustama maailma,
mida haldjad suure vaevaga rajasid.
Selmet kaotada lootus,
võtsid Xandra vanemate sugusedvalvurhaldjad end kokku,
et meid päästa.
Nad juhtisid kangelaslikku katsetsigrimigridest igaveseks vabaneda.
Valvurid võitlesid vapralt kõigi eest,kes ei suutnud seda ise teha.
Nad kasutasid kogu oma väge,et sigrimigrid tagasi tõrjuda.
Ent kui nad olid jõudnud võidu lävele,
reetis neid
haldjas nimega Nyx.
Nyx!
Nyxi väega oli võrreldav vaid tema õelus.
Ta võitles koos sigrimigridegaenda rahva vastu.
Tema reeturlikkus tõi lahingusse pöörde
ja sigrimigrid pääsesid põgenema.
Sõda võideti.
Nyx pagendati ta roimade eestja vangistati sigrimigride maailma.
Kuid kahju oli sündinud.
Kaotasime tol päevalkaks väga vaprat haldjat.
Ma ei taha seda öelda, aga…
Ma tean.
„Kui valvurid elaks Sealõuarohtude kombel,oleks valvureid palju rohkem.”
Ei.
Tegelikult tahtsin öelda, et on uneaeg.
Kuulsite teda. Marss voodisse.
Kuid ärge unustagevanaema musitada ja kallistada.
Xandra, võid esimene olla, kullake.
Tänan selle loo eest, vanaema.
Tead, mida ma arvan?
Kui valvurid elaks Sealõuarohtude kombel,oleks Sealõuarohte palju vähem.
Vabandust. Võin hiljem naasta.
Igatsen neid vahel nii väga.
Tegelikult kogu aeg.
Usun, et nad olid su üle uhked.
Kindlasti tead nendest vingeid lugusid.
Tean üht head lugu.
Kord patrullisid nadtehase kõige pimedamas nurgas.
Nad sattusidnäljaste hirmupeletiste varitsusse.
Hirmupeletised? Mis need on?
Kõige hullemad sigrimigrid.
Krigisevad hambadja hinge puurivad silmad.
Kuid mu vanemad ei tundnud raasugi hirmu.
Ah sa. Nad olid nii vaprad.
Jah.
Mu vanemad ei kartnud midagi.
12. PEATÜKK
„Milles vanaema kaotab oma krooni”
Vabandage!- Minu kord!
Ei!- Ema!
Anna siia!- Ema!
Tee mulle küpsist!- Ema!
Ema?
Ema!- Tahan seda näha.
Vabandage!
Tee mulle küpsist!
Keegi mängida tahab?- Kes sinise pudru ära sõi?
Kas kõik on valmis?
Üks, kaks, kolm, läks!
Ja väike laevastik asus teeleüle riukliku mere.
Pinna all varitsevad meredraakonid,
kaheksajaladja kõige hullemad merekoletised.
Oskad nii hästi meisterdada.
Oskaksin, kui teaksin,kuidas ma seda teen.
Mida, Xandra? Vajad abi? Kohe tulen.
Vajad abi?
Ma ei vaja abi.
Rahulikult. Ära ainult alla vaata.
Kas saan aidata?
Jätame õhutrikid uljaspeadele.
Pealegi on see sulle liiga hirmus, Idu.
Oh Idu.
Rulli muda mõnusalt lamedaks.
Kas vajad mudapelmeenidega abi?
Aitäh, Idu. Meil on vajalik abi olemas.
Tead, vanaema küsis oma krooni kohta.
Oh heldust.Ta kaotas jälle oma krooni ära?
Vean kihla, et isa peitis selle ära.
Ta kardab, et see meelitabtead ise mida ligi.
Vaata, mis me meisterdasime.
See on eriline vanahaldjapäevakaunistus sulle, vanaema Sealõuarohi.
Aitäh, kullake.
Vaata aga.Hakkan viimaks pidulikku ilmet võtma.
Kuid üks asi on puudu.
Mu kroon.
Uskumatu. Arvasin, et see oli kadunud.
Oligi, aga leidsin selle üles.
Aitäh, Idu.
Vanahaldjapäev poleks selleta sama.
Kas see on eriline kroon?- Väga eriline.
See on tehtud haruldastest lilledest,mis kasvavad ainult soorabas.
See jääb teerajast kaugele.
Küpress, minu lahkunud abikaasa,oli parajalt uljas.
Ta hiilis soorappa lilli korjama
ja siis punus need kokku.
Ta võitis sedasi mu südame.
Nii armas lugu.
Kõik ei arva nii.
Väga hea, oled krooni üles leidnud.
Kartsin, et seekordei leia seda keegi üles.
Mu isa oli hulljulge haldjas.
Kooserdas mööda raba, kaugel teerajast.Tal vedas, et sealt eluga pääses.
Punus sooraba elajalemmiklilledest krooni…
Sooraba elajas?
Milline ta on? Kui suur ta on?Mitu rida hambaid tal on?
Otsime ta üles.
Hei, kas tunnen mudapelmeenide lõhna?
Oh, mu Küpress.
Iial pole olnudteist temasugust Sealõuarohtu.
Mis teoksil, Kadakas?
Teen sangari märki.
Hundipoisile.
Kas ta on alati selline?
Ta pole kunagi mulle märki teinud,
ent ma pole nii eriline kui sina.
Mis see oli?
Sooraba elajas!
See on sooraba elajas?
See on väiksem kui arvasin.
Põgenege elu eest!- Idu, oota.
Jookseme ära!
Pidage õpetust meeles.
Kõik puumajja!
Kõtt, sa vastik elajas.
Vanaema!
Mu kroon!
Seis, elajas!
Xandra, tule tuppa. Aeg peitu pugeda.
Peame ta ümber piirama.
Aja väädid talle jalgadesse, Idu.- Mida?
Tõmba end kerra.- Kes?
Tee end suureks ja hirmuta teda.- Millal?
Tõmba end kerra!
Idu!
Emme väike Iduke.
Olid tubli. Sinust pole elajale vastast.
Oled kombes?
Järgmine kord näitad talle.
Ei, tal on õigus.
Vahest oleks sina või Xandrasuutnud teda takistada, kuid mitte mina.
Vaene Idu.
Soovin, et saaksime midagi teha.
Las ma arvan.Sul on salakaval plaan tema aitamiseks.
Loomulikult on mul salakaval plaan.
See plaan nõuab peitusemängu.
Ah sa!
Ma pole iial otsija olnud.Mitmeni lugema pean?
Loe lihtsalt veel kord kõik oma nõod ette.
Hästi.
Daalia, Iiris, Kannike, Tulp, Kooreke,
Puhm, Mürt, Leht, Karikakar.
Te ei oska üldse end peita.
Pidage. Me pole hoovis.
Me pole isegi teerajal.
See on sooraba.
Andesta selline üllatus, kuid me Xandraga…- Rohkem sina.
Me arvasime, et see tõstab su tuju,kui toome su siia haruldasi lilli korjama.
Saame teha su vanaemale uue krooni.
See on vahva mõte,kuid peaksin teerajale naasma.
Ma pole vanaisa Küpress.
Ei, sa oled vapper, Idu.
Oled Idu,plahvatuseliste jäneste taltsutaja.
Mälupuukide isand.
Olgu, tulen ja hoolitsen,et teil oleks ohutu.
Seejärel lähen tagasi.
Punased lilled tähendavad,et oleme vee lähedal.
Need väädid kasvavadvaid kõige mudasema soo lähedal.
See tähendab, et oleme õiges kohas.
Vaata! Seal need on.
Idu?
Sooraba elajas!
Jookseme puude vahele!
Tal on endiselt vanaema kroon.
Hüva. Xandra, mine paremalt.
Ja Idu…
Idu, tule. Võime veel krooni päästa.
Mida? Ei! Ärge lähenege talle.
Jaburdus. Tule, Xandra. Rünnakule!
Ei! Oodake! Olge ettevaatlikud, seal on…
soomuda.
Oh ei.
Mida? See pole aus.
Miks ta ei vaju?
Hoia eemale.
Jäta mu sõbrad rahule.
Kas sa ei tahaks hoopismõnusaid värskeid lilli?
Idu,
see oli vapraim tegu,mida olen iial näinud.
Ma polnud vapper. Olin hirmul.
Aga sa ei lasknud sel end takistada.- See ongi vaprus.
Hurraa, Idu!Ta alistas sooraba elaja!
Hip-hip hurraa!Idu alistas sooraba elaja.
Hurraa, Idu!
Vaata, mis me leidsime.
Ah sa mu juured ja lehed!
Kuidas sa seda tegid, Idu?
Läksime soorabasse.
Idu.
Kõigist uljastest,hulljulgetest ja rumalatest tegudest…
Ema.
Oh ei,saad selle eest palju kallistusi, härra.
Jäta poiss rahule.
Vanaema tahab ka kallistada.
Aitäh, kullake.
Oled täpselt nagu su vanaisa.
Arvasin, et see on Hundipoisile.
Pole midagi.
Teen talle uue.
Tõlkinud Vova Kljain