Хлопчик-вовчик та Дивофабрика
РОЗДІЛ 4
«У якому в лісі стається біда»
Ох і вразить тебеця лабораторія, Вовчику.
Це найпрекрасніша, найнеймовірніша,найдивовижніша лабораторія.
Це най-най-прегарніша лабораторія.Це най…
Це лабораторія дерев.
Зандро, ти зіпсувала сюрприз.
Ого.
Тут ви створюєте дерева?
І ще багато всього.
Ходімо створювати дерева,Хлопчику-вовчику.
Молодець, Стеблику. Так приємнознов бачити на уроці Ранника.
А я завжди думав, що дерева з'являютьсяз насіння, жолудів чи ще чогось.
Людино, ти взагалі не знаєш,як влаштований світ.
Не зважай на неї.Давай я тобі покажу.
Ми, сприти, створюємо трохи дерев,
але світові потрібнобагато-пребагато дерев.
І ці розумаки можутьі самі себе створювати.
І що тепер?
Тепер чекаємо.
Довго?
Плюс-мінус десять років. Правда класно?
Ой, хто прийшов.
Усі привітайте Флору Ранник.
Свого часу відмінниця,тепер вона – професійна лісова спритка.
Займайтесь, і колисьви зможете стати, як Флора.
Це ж моя сестра.
Флора! Флора! Флора! Флора! Флора!
Флора! Флора!
Привіт.
Професорко, в нашому лісікоїться щось дивне.
Нам би не завадила допомога.
Можна я візьму з собоюкілька спритенят?
Безумовно.
Чи є охочі?
Я! Я, я, я. Я тут! Я! Агов!
-Я! Я тут!-Хтось іще?
-Будь-хто. Зандро?-Я! Агов!
Авжеж, Флоро. А можна взяти Стеблика?
Гаразд.
Ура! А можна взяти Хлопчика-вовчика?
Можна.
Клас. Знову портал.
Ну, ось. Вітаю в моєму лісі.
Зазвичай тут веселіше.
Від чого дерева так сильно хворіють?
Не знаю, Стеблику. Нічого подібногоя раніше не бачила. Бідолашні.
З цим туманом щось не те.
Звідки він береться?
Може, від людей.
Люди багато в чому винні.
Рубають наші дерева швидше,ніж ми встигаємо їх створювати.
Та це щось інше.
Даруйте, пані. Як ваше самопочуття?
Їй геть недобре.
Спробую їй чимось допомогти.
У цьому тумані дедалі важче бачити.А ще й темрява насувається.
Посидьте тут хвилинку,я зараз повернуся.
Ти не…
Ти ж не думаєш, що в цьому лісіможуть бути безладники,
правда, Зандро?
Безладники? Навряд, Стеблику.
А хто такі безладики?
Та ні, «безладники».
Безладники – найбільш жахливі,кошмарні, темні, страшні створіння
в усьому всесвіті.
Не люблю про них говорити.
Мені…
За кожним поворотом
зачаїлися безладники, які прагнутьзнищити благородну роботу спритів.
Дехто з них повзає, дехто плаває,висить у повітрі, літає.
Стережися всіх створіньз палаючим оком.
Вони підкрадаються, наповзаютьі приносять темряву й біду.
Ми – сприти, а вони – наш ворог.
Безладники – це справжній хаос.
Вони руйнівники.
Безладники знищують усе,що створюють сприти.
От був би зараз тут один з них.Я б йому показала, хто головний.
Зандро, якщо Стеблик он там,то чия це тінь?
Стеблику! Зандро! Стережіться!
Безладники!
Ось звідки взявся туман.
Ці страшидли залили туманом цілий ліс.
Не дивно, що дерева хворіють.
Що ж нам робити?
Треба битися.
Ні, треба тікати.
Бігом. Вертаймося до порталу.
Сюди.
Стійте.
Ми бігаємо по колу.
Ми що, загубили Флору?
-Флора! Флора!-Стеблику, все буде добре.
А якщо безладники повернуться?
Може, вони прямо за нами.
Можуть бути де завгодно.
Нащо я на це зголосився?Мама ж попереджала про сміливість.
«Маму треба слухатися».Мама так завжди каже.
Стеблику, на тобі якісь…
Зніміть їх, зніміть, зніміть!
Стій, Стеблику.
Це не туман шкодить деревам.А ці слимаки.
Саме тому ті страшидлинапускають сюди туман.
Щоб не було видно, чим займаютьсяїхні гидкі друзяки-слимаки.
А якщо ми розженемо туман…
Зможемо дати духопеликів цим слимакам.
Так!
А як нам розігнати туман?
Здається, я знаю як.
Це – те що треба.
Це брухт.
Це не брухт.
Треба лише трохи фантазії.
І скотчу.
Що таке скотч?
Зараз. Допоможіть мені.
Це й досі брухт.
Та, здається, ти з нього щось зробив.
Готовий? Почали.
Це справді діє?
Це справді діє!
Ну що, гайда!
Стеблику! Стеблику!
Флора? Флоро!
Стеблику! Слава лісу, з тобоювсе гаразд. Я так хвилювалася.
Ми вас скрізь шукали, але туман…
Заждіть. А що сталося з туманом?
Я його розігнав.
А Хлопчик-вовчик і Зандра допомагали.
Ти його розігнав? Як?
Ми знайшли дивний людський пристрій.
Отам, у лісі.
А коли зник туман,зі слимаками було легко.
-Слимаками?-Слимаки-гнильці.
Малі паскудні безладники.
Та з ними досить легко боротися,якщо їх видно.
Я ще не бачила, щоб різні видибезладників отак співпрацювали.
Схоже, ви втрьох урятували наш ліс.
О ні.
Бідолашна старенька не вижила.
Стеблику, глянь.
Закопаємо тебе.
А ми зможемо його провідувати?
Авжеж, Стеблику.
РОЗДІЛ 5
«У якому Стеблика беруть у команду»
Ну що, Стеблику. Готовий? Раз.
Раз.
Ти ж маєш казати «два».
Три.
-Два!-Стеблику, ти не так граєш.
Але ж це весело.
П'ять.
Оладок!
Ох, гілочки-дрючечки!Вони грають у вартових-безладників.
Безладників?
Та не справжніх. Це просто дурна гра.
Клас! Не хочеш пограти?
Ні. Я читаю про п'яту битву за Дріадес.
Якраз починається цікаве.
А хто такі Дріадеси?
Дріадес – це назва дерева-порталу.
Того, що посеред внутрішнього дворика.Його важко не помітити.
Його коріння обплело всю Фабрику,
а ще воно з'єднуєвсі лабораторії з поверхнею.
То он що це таке. Неймовірно.
А зараз, якщо ти не проти,піди пограй зі Стебликом.
Що сталося, Стеблику?
Мені не дозволяють грати.
Що? Це ми ще побачимо.Ходімо, Стеблику.
Зажди! Хлопчику-вовчику! Вовчику!
Я ж тобі сказала, що граємокімната проти кімнати.
А нікого з твоєї кімнати тут нема.Тому па-па.
Я зі Стебликової кімнати.Ми будемо командою.
Для команди потрібно п'ять гравців.
Ну, тоді ми всі зіграємо.
Ура!
Ти що робиш?
Ми не можемо грати.
Ти навіть не знаєш, що це за гра.А Стеблик…
Я люблю Стеблика,але в нас жодних шансів.
Ми програємо.
Ну, не знаю. Я добре вмію грати в ігри.
Упевнений, я розберуся.До того ж буде весело.
Ходімо.
Ти не чуєш? Ми програємо.
Зандро, та йди грати.
Вибач, Стеблику.Грати повинна вся твоя кімната.
Жаль, що Зандра така боягузка.
Боягузка?
Ну що ж. Граймо.
Так!
Правила прості.
Ми безладники.Нам треба дістатися того каменя.
А вони — вартові й мають нам завадити.
А в наступному раундіміняємося сторонами. Ясно?
-Ясно.-Добре.
Вартові!
Безладники!
Почали!
А, і ще. Якщо тебе засферять,ти вибуваєш.
Засферять? Як це, «засферять»?
Стеблику, не відволікайся!
Ворушися, Вовчику!
Та що це таке? Ну ви всі даєте.
Мені важко це визнати, Зандро,але ти мала рацію.
Може, вам не варто було грати.
Підйом. Тепер ми вартові.
Зандро, з тебе буде чудова вартова.
Слухай, людино, ану зберися.Стеблику треба, щоб ми виграли.
Вартові-безладники. Я пам'ятаю цю гру.
Вартові.
Безладники.
Почали!
Так! У самісіньку твою блискучу пику!
Ну що, ми знову безладники.
Бліпе, йдеш наліво. Онейро, ти направо.А я побіжу прямо до каменя і…
Стій, стій, стій.
Я оцей хвилястий черв'якчи дрижача змія?
Це не змія.
Очевидно ж, що це блискавка.
Ну, не знаю. Схоже на змію.
Та які змії? Забудьте про змій!
Тихо, Зандро. Заспокойся.Ми просто розважаємося.
Думаєш, програвати – це розвага?
Треба перемогти. Заради Стеблика.
Серйозно? Заради Стеблика?
Вартові.
Безладники.
Стеблику!
Не забувай кидати сфери.
Почали!
Зараз будуть сфери.
Ой… Та ну його. Хлопчику-вовчику, ти…
Не хвилюйся, Зандро.Головне – працювати зап'ястком.
Гей, ви.
Погодься: дуже смішно,що у вас виходить так погано.
Ой, а ще…
Ку-ку, реготунята.Думаєте, це якась гра чи що?
Так.
Чудово! Неймовірно! Вперед!
Вартові.
Безладники.
Почали!
Направо, направо!
Ні, не… на інше право.Ні, в інший бік!
Ні-ні-ні!
Зандро, здається, я зламала ауру.
Так, і я теж.
А ти що скажеш? Теж забився?
Напевно, доведеться вигравати самій.
Знаєш, до того, як я сюди потрапив,у мене було небагато друзів,
тому я це знаю, як ніхто інший.
Не дуже весело вигравати,коли ти сам-один.
Дивіться, вони цілуються.
Стеблику, я думала,що ти не вмієш грати, та я помилилася.
Ти найкращий гравець… у нашій команді.
Дякую тобі.
Чуєш, Зандро, можеш переселитисяв нашу кімнату.
Може, тоді в тебе буде шанс виграти.
Знаєш що, Талі,
краще програти мільйон ігорзі Стебликом, ніж виграти одну з тобою.
-Давай, Хлопчику-вовчику.-Але нас лишилося троє.
Ми не здаємося?
Нізащо. Ми це робимо заради Стеблика.
Так, заради Стеблика.
Давай, давай, давай!
Давай, давай!
Вартові.
Безладники.
Почали!
Зандро!
Сфери зліва.
Ого, хороший удар.
Зандро!
І знову я виграла.Ніхто не може перемогти…
Талі вибула.
А Стеблик і досі в грі!
Біжи, Стеблику, біжи!
Біжи в інший бік!
Йойки.
Стеблик.
Так!
Так! Ти зумів! Так!
Так! Добре! Так!
Ти зумів!
Стеблик! Стеблик! Стеблик!
Стеблик! Стеблик! Стеблик! Стеблик!
А чого всі радіють?
Ми перемогли. З великою перевагою.Ви заробили лише одне очко.
Але було весело.
Стеблик! Стеблик! Стеблик!
Переклад субтитрів: Ольга Сушицька