15. NODAĻA
"Kurā mēs smejamies un raudam"
-Esmu klāt!-Kur tu biji?
Nekur.
Nāciet, citādi nokavēsim.
Sveiki, skolēni!
Esmu profesore Fuifui, un...
Un šī ir Smieklu laboratorija.
Smiekli ir nopietna lieta.
Jo vairāk pasaulē ir smieklu,
jo cilvēki, šķiet, izturas mazāk postoši.
Vai ir kādi jautājumi?
Šoreiz neviena jautājuma.
Tā, šī ir akmens seja.
Mūsu uzdevums: panākt, lai tā no smiekliempārplīstu un izlaistu smieklucīšus.
Skatieties!
Šis ir smieklucītis.
Precīzāk - ķiķinātājs.
Un, lūk, ko viņš dara.
Katram smieklu gariņam ir sava pieeja,kā sasmīdināt akmens sejas.
Daži stāsta jokus.
Daži rāda smieklīgas lugas.
Ir cītīgi jāstrādā gadiem ilgi,
lai nostiprinātu smieklu gariņamnepieciešamās prasmes.
Pēc vienas nedēļas būs garucīšu skate.
Jūsu uzdevums ir panākt,lai akmens sejas no smiekliem pārplīstu.
Un, lūdzu, izturieties pret to nopietni!
-Cik forši!-Nezinu, ko lai daru.
-Nevaru sagaidīt.-Tas ir aizraujoši.
Es zinu.
Es sarakstīšu muļķīgu lugu.
Muļķīgāko lugu,kādā jebkad kāds ir muļķojies.
Lai panāktu, ka akmens seja no smiekliempārplīst, mums būs jāizmēģina.
Kāta godavārds?
-Kāta godavārds.-Kāta godavārds.
Nē. Tas nekam neder.
Par to neviens nesmiesies.
Domā, Asniņ! Domā!
Ak, tu dieniņ! Tā gan ir laba doma.
Šis visiem patiks.
Labrīt!
Cik pulkstenis?
Šķiet, ka joprojām ir vakardiena.
Zinu, ka ir agrs,bet, lai mēs visu izdarītu pareizi,
ir jāsāk mēģināt tūlīt pat.
Tas izskatās smieklīgi.
Vilcēn!
Tātad es savas rokas lieku te.
Labi.
Zandra?
Atvaino!
-Atvaino!-Un aiziet!
"Laipni lūdzam Smalkuma laboratorijā -
smalkākajā restorānā pasaulē.
Vai esat drošs,ka esat pietiekami smalks?"
Pavisam drošs.
"Brīnišķīgi. Tad, lūdzu,nobaudiet mūsu smalko ēdienu!"
Kungs! Vai esat drošs, ka esat smalks?
Esmu ļoti smalks. Pietiekami smalks,lai uzsauktu tostu pavāram.
Ei, tas ir smieklīgi.
Paldies. Bet mums vēl ir daudz darāmā,
lai panāktu,ka akmens sejas no smiekliem pārplīst.
Šis ir mēģinājumu grafiks.
Līdz lielajai skatei ir nedēļa,un mums ir jāmēģina katru dienu.
Paga! Cik pulkstenis? Man jāiet.
Uz kurieni viņš iet?Mēs esam viņa vienīgie draugi.
Nezinu. Bet esmu drošs,ka uz nākamo mēģinājumu ieradīsies.
Viņš deva kāta godavārdu.
Tieši tā. Esi viens ar strāvām!Ļauj tām savienoties ar tavu radošumu!
Ups! Atvainojiet!
Neatvainojies!Tev ar upsiem ir jāsadarbojas.
Izjūti saskaņu!
Tagad - lielais fināls.
Tev padodas.
Tas bija jautri.
Rīt tajā pašā laikā?
Ko - jau aizej? Mēs tikko sākām.
Es Asniņam teicu, ka piedalīšosSmieklu laboratorijas lugas mēģinājumā.
Tas neizklausās gluži tik svarīgi
kā gatavoties, lai izglābtu pasaulino mūžīgās tumsas, vai ne?
Lūdzu, esiet uzmanīgsar šo ļoti smalko otro ēdienu!
Laimīgā kārtā esmu ļoti smalks.
Un man nenokritīs ne drupača.
Kur viņš ir?
Tev ir jābūt apņēmīgam,drosmīgam, nesavtīgam.
Tā, vai esi gatavs vēl vienai?
Jā, bet kā tiešitas mani sagatavo jucekļiem?
Līdzsvars ir pats galvenais.
Kā tu domā to salabot,ja tev pašam tā nebūs?
Es nāku, Asniņ!
Jauki, ka mums pievienojies, Vilkuzēn.
Tā.
Būtu žēl, ja es šo zilā biezeņa kokteiliuzlietu uz sava smalkā, jaunā krekla.
Vilkuzēn?
Vai neesi iemācījies scenāriju?
Mēs varētu paņemt no sākuma.
Es minēšu: tev jāiet?
Nu labi.
Bet, Vilcēn,tu taču rīt zināsi savu lomu, vai ne?
Jā. Noteikti. Kāta godavārds.
Tā, raķešzeķes! Dariet, kas jādara!
Un starts!
Tas izdodas.
Nu, ļoti labi.
Šodienai pietiks.
-Tiksimies rīt tajā pašā laikā.-Bet rīt ir Asniņa luga.
Uz taviem pleciem guļ pasaules liktenis.
Zinu, kungs.
Bet es apsolīju draugiem,ka būšu Smieklu laboratorijā.
Ja īstajā brīdī tu nebūsi gatavs, pēc tamvar nebūt vairs nevienas laboratorijas.
Mēs visi esam atkarīgi no tevis.
Kur tu biji?
Nebiji gandrīz ne uz vienu mēģinājumu.
Zinu. Es ļoti atvainojos.
Tu zini, cik Asniņam tas ir svarīgi.
Ceru, ka rīt uz skati tu būsi gatavs.
-"Laipni lūdzam... Smalkais biezenis..."-Gatavs, Vilcēn?
Aha!
Vilkuzēn, tev ziņa.
Nāc tūlīt! Laiks ir no svara.
Profesors Lukskrāfts.
Man jāiet.
Vai viss ir kārtībā?
Nē, nav.
Nevaru atrast savu sviestmaizi.
Tā bija man rokā.
Tā ļoti izskatījās pēc sviestmaizes.Sviestmaizes formā.
Tai jābūt šajā istabā.
Nākamais - Blips.
Ak vai! Mēs esam pēc Blipa.
Ei! Viņš atnāks, Asniņ.
Labāk lai atnāk!
Es nāku, Asniņ!
Tā bija man bārdā!
Nākamie - Asniņš, Vilkuzēns un Zandra.
Laipni lūdzam Smalkuma laboratorijā -smalkākajā restorānā pasaulē.
Vai esat drošs, ka esat pietiekami smalks?
Pavisam drošs.
Brīnišķīgi.
Tad, lūdzu, nobaudiet mūsu smalko ēdienu!
Tā.
Paldies par šo lugu.
Tā, kurš nākamais?
Esmu klāt!
Man ir tavas rokas, Asniņ!
Asniņ, es ļoti atvainojos.
Tu devi kāta godavārdu.
Vai tas tev neko nenozīmē?
Klau, es zinu,ka tu biji sajūsmā par šo lugu.
Bet es...
Es biju sajūsmā,ka spēlēšu to kopā ar tevi.
Tas bija pats galvenais.
Redzi, es daru ko svarīgu.
Svarīgāku par mums?
Piedodiet!
Ir skaidrs, ka jūs trīsneesat sagatavojušies šim uzdevumam,
un re, ko esat sastrādājuši.
Pēcstundas!
16. NODAĻA
"Kurā mēs nezinām, kam uzticēties"
Smieklu gariņiem paies vairākas nedēļas,lai aizstātu jūsu izlaistos smieklucīšus.
Jaukas, ilgas pēcstundas Tīrītavāpalīdzēs jums savu rīcību pārdomāt.
Snefton, uzmani viņus!
Es zināju, ka nekļūdos,iekļaujot jūs sarakstā.
Tā, tur ir koks, kas pats neatmudžināsies.
Ei, Asniņ, skaties! Uzmini, kas es esmu.
Eniki-beniki, sikelsā sviestmaize.
Jums trim jāpārdomā sava rīcība.
Klau, es zinu:tā ir mana vaina, ka mums ir pēcstundas.
-Smieklucīšus izlaidu es.-Ne jau tāpēc uz tevi dusmojamies.
-Nē?-Nē.
Mēs dusmojamies, jo tu neatnāci,kaut arī teici, ka atnāksi.
Tu mūs visu priekšā apkaunoji.
Un galvenais - tu tiešām pievīli Asniņu.
Piedodiet, ka nokavēju lugu.Bet tam tiešām bija pamatots iemesls.
Ak tā? Kāds tad tas bija?
Es nedrīkstu jums to teikt.
Lai vai kāds ir tas sadomātais iemesls,
tas nepārprotamitev ir svarīgāks par mums.
Varbūt es sākumā par tevi nekļūdījos.
Asniņ?
Lūdzu, saki kaut ko!
Tu apsolīji, ka tur būsi, Vilcēn.
Tu devi kāta godavārdu, bet neatnāci.
Un tu mums pat nesaki, kāpēc.
Jums taisnība. Esat mani labākie draugi.Jums jāzina patiesība par to, kur es biju.
Izrādās, ka pareģojums tiešām ir.Un man tiešām ir spējas.
Un es mācos, lai spētuizglābt pasauli no haosa spēkiem,
slepenā alā, kas pilna ar strāvām,zem profesora Lukskrāfta kabineta.
Un es gribēju jums izstāstīt,
bet Lukskrāfts teica,ka nedrīkstu stāstīt nevienam,
jo tad jums draudēs briesmas.Un es gribēju jūs pasargāt.
Tu tiešām domā, ka ticēsim,
ka mācies glābt pasaulikaut kādā "strāvu alā",
par kuru nekad neesmu dzirdējusiun kuras nemaz nav?
Tā ir gan.
Lukskrāfta kabinetā ir slepena lūka.
Jums man jātic.
Es stāstu taisnību.Es dodu godavārdu. Kāta godavārdu.
Bet tu ne vienmēr turisavu kāta godavārdu, vai ne?
Asniņ!
Tieši tā, Lapiņ. Neklausies viņā!
Godavārdi nekad netiek turēti,un draugi vienmēr pieviļ.
Ticiet man!
Kas jūs esat?
Kāda, kura zina,ka nevienam nevar uzticēties.
Īpaši jau draugiem.
-Vai jūs dzīvojat šajā caurulē?-Es dzīvoju visur, kur gribu.
Šīs caurules savienovisas Fabrikas telpas.
Es nāku un eju, kur gribu.
Vai dzirdējāt?
Šīs caurules iet pa visu Fabriku.
Mēs noteikti varētu aizietlīdz pat Lukskrāfta kabinetam.
Un tad es jums varētu parādītlūku un strāvu alu.
Un pierādīt, ka stāstu taisnību.
Es nezinu.
Ja nu iekuļamies nepatikšanās?Kā ar Sneftonu?
Nelieši...
Mēs būsim atpakaļ,pirms viņš būs sapratis, ka esam prom.
Turklāt es būtu ar mierubūt pēcstundās nedēļu,
ja tas vajadzīgs,lai izglābtu mūsu draudzību.
Labi.
Nu tad apskatīsim to strāvu alu!
Un vienai dienai esmu tīrījusi pietiekami.
Kā mēs atradīsim ceļuuz Lukskrāfta kabinetu?
Atstāj to manā ziņā!
Lūk!
Virzienrādis.
Vilcēn! Tavas spējas... Tās darbojas?
Tieši to es centos jums pateikt.
Lukskrāfts man māca izmantot strāvas.
Tā, Virzienrādi!
Kurā virzienā ir Lukskrāfta kabinets?
Turp!
Vilcēn, vai vēl tālu?
Man te lejā nepatīk.
Neuztraucies, Asniņ!
Nu jau drīz jābūt.
Redzat, tas noteikti ir tur.
Es jūsu vietā lejā neietu.
Vai jūs mums sekojat?
Šīs ir manas caurules. Jūs sekojat man.
Nāciet! Iesim tālāk!
Es nezinu, Vilcēn.Tur lejā izskatās diezgan tumšs.
Tas virziens izskatās daudz patīkamāks.
Bet Virzienrādis liek iet šajā virzienā.
Ejam!
Neuzticieties viņam!
Es neko neredzu.
Tikai uzticies man!
Kā tu zini, ka tavs kātosauc darbojas?
Lukskrāfts saka:galvenais ir visam, ko taisi, ticēt.
Ja vien tam ticam,mūsu iespējām radīt nav robežu.
Tāpēc, kamēr vien Virzienrādim ticu...
Vilcēn!
Nē, nē...
Es brīdināju, lai viņam neuzticaties.
Šis nav profesora Lukskrāfta kabinets.
Šis droši vien bija taisnākais ceļš.
Jā, re! Tagad tas norāda uz turieni.
Nē! Nē, nē.
Es vairs nesekošu ne tev, ne tam verķim.
-Bet...-Vienkārši atzīsti!
Laboratorijā tu nošāvi greizi
un tad izgudroji kaut kādu stāstu,lai neizskatītos kā slikts draugs.
Un nu visu padari vēl sliktāku, liekotmums maldīties pa šīm stulbajām caurulēm.
Ejam, Asniņ!
No kā jūs tā bēgat? Uz kurieni dodaties?
Virzienrādi, kurā virzienā ir briesmas?
Ei, man liekas - kaut kas tuvojas.
Man tiešām liekas,ka jātiek no šīs caurules ārā.
Pat nedomā! Mēs vairs nesekosim ne tev,ne tavam krāmam.
Bet kaut kas tuvojas.
Pag, Zandra! Skrien, skrien!
Paldies.
Par ko tu viņam pateicies?
Ja nebūtu viņa,
jūsu te lejā vispār nebūtu.
Kāpēc jūs cenšaties radīt jukas?
Es tikai cenšos paglābt jūs no tā,kas notika ar mani.
Kas ar jums notika?
Man reiz bija draugi.
Draugi, kam uzticējos.
Bet tad vienu gadu savā dzimšanas dienāes nolēmu sarīkot ballīti.
Man patīk ballītes...
Es jautāju,vai šie tā sauktie draugi gribētu atnākt.
Pilnīgi visi atbildēja,ka esot pārāk aizņemti.
Ak nē!
Ak jā!
Tovakar, kad atgriezos mājās, viņi visibija tur - noslēpušies gaidīja mani.
Es iegāju iekšā, un viņi man sauca:"Pārsteigums! Hei, tu!"
Kā viņi par mani smējās!
Tie nodevīgie meļi.
-Bet...-No tās dienas
es nozvērējos nekad nevienam neuzticēties
un pārvācos te lejā dzīvot viena pati.
Ja nevienam neuzticies,
neviens nevar sāpināt.
Es negribu beigt kā viņa,dzīvojot šajās caurulēs.
Es arī ne.
Kur tas muļķīgais verķis liek iet tālāk?
Lukskrāfta kabinetam jābūt tur.
Lūka ir lejā uz grīdas.
-Mani tu pārliecināji.-Slēpieties!
Pacieties! Gan to pieņems arī viņi.
Kāpēc viņi neklausās?
-Dod viņiem laiku!-Mums nav laika.
Bet, Lukskrāft,
ja viņš ir tik spēcīgs, kā tu domā,viņš var būt bīstams.
-Es domāju, ka spēju viņu kontrolēt.-Kā tu vari būt drošs?
Cilvēkiem nevar uzticēties.
Ja viņš izdarītu nepareizu izvēli...
Viņš nevar izvēlēties ceļu,par kuru nezina.
Bet, ja viņš tomēr sapratīs,uz ko ir spējīgs...
Neuzzinās. Es par to parūpēšos.
Tīrītavas burbuļi?
Mums jātiek atpakaļ uz Tīrītavupirms Lukskrāfta.
Kā lai to izdarām?
Man ir ideja.
Čau, Lukskrāft!
Mēs esam draugi.
Mums izdevās.
Ei, ko, jūsuprāt, Lukskrāfts ar to domāja?
Ko viņš grib, lai es neuzzinu?
Ātri!
Snefton?
-Vai viņi te bija visu dienu?-Nē, kungs... Jā, kungs... Noteikti.
Neviens man garām nav pagājis.
Labi.
Tikai pārbaudu, vai viss tiek kontrolēts.
Tulkojusi Inguna Puķīte