Vlčík a Továrna na cokoliv
15. KAPITOLA
„Ve které se smějeme a pláčeme“
- Už běžím!- Kdes byl?
Nikde.
Pojďte, nebo přijdeme pozdě.
Dobré ráno, žáci.
Jsem profesor Fujtajbl a…
A tohle je Laboratoř smíchu.
Smích je vážná věc.
Čím více smíchu je ve světě,tím méně lidé ničí.
Otázky?
Teď žádné nezodpovím.
Toto je kamenný obličej.
Naším úkolem je ho vyburcovatk vypuštění chechťáků.
Dávejte pozor.
Toto je chechťák.
Přesněji chichotalka.
A umí tohle.
Každý skříťák smíchu má svůj přístupk rozesmávání kamenných obličejů.
Vyprávění vtipů.
Veselá představení.
Věnují roky dřiny…
…zdokonalování potřebných dovedností.
Vystoupení skříťáčků bude za týden.
Úkolem je vymyslet představení,které rozesměje kamenné obličeje.
Berte to prosím vážně.
- Hustý.- Nevím, co udělám.
- Nechci čekat.- Vzrušující.
Už to mám.
Napíšu nám bláznivou hru.Tu nejbláznivější, co kdo kdy vybláznil.
Abychom rozesmáli kamenný obličej,musíme nacvičovat. Stonkový slib?
- Stonkový slib!- Stonkový slib!
Ne. To je blbý.
Tomu se nikdo smát nebude.
Přemýšlej, Klíčku.
Ach bože. To je dobrý nápad.
To se bude líbit všem.
Dobré ráno!
Kolik je hodin?
Jako by bylo ještě včera.
Je brzo, ale jestli to máme udělat dobře,musíme hned začít trénovat.
To vypadá zábavně.
Vlčíku.
Takže ruce mám dát takhle…
Dobře.
Xandro?
Pardon.
- Pardon.- Akce!
„Vítejte ve Vybrané laboratoři,v nejvybranější restauraci říše.“
„Máte dost vybrané chování?“
Samozřejmě.
„Výtečně.Tak prosím ochutnejte naše vybrané jídlo.“
Pane, určitě máte vybrané chování?
Jistěže mám.Natolik, že pronesu přípitek kuchaři.
- Je to vtipný.- Díky. Ale čeká nás ještě hodně práce,
než rozesmějeme kamenné obličeje.
Tady je rozvrh zkoušek.
Do vystoupení máme týdena musíme cvičit každý den.
Moment, kolik je hodin? Už musím jít.
Kam jde? Jiné kamarády než nás nemá.
Nevím.Ale určitě přijde na příští zkoušku.
Dal nám stonkový slib.
To je ono. Utvoř si pouto s pramínky.Spoj je se svou tvořivostí.
Promiňte.
Neomlouvej se.Musíš se ze svých chyb učit.
Vnímej tu harmonii.
Teď, velký závěr.
Máš talent.
To byla zábava.
- Zítra ve stejnou dobu?- Ty už jdeš? Teď jsme začali.
Slíbil jsem Klíčkovi,že budu cvičit na představení.
To nezní tak důležitě jako přípravana záchranu světa z věčné temnoty.
Prosím, u tohoto druhého vybraného chodubuďte opatrný.
Naštěstí mám moc vybrané chování.
Neupadne mi ani drobeček.
Kde jen vězí?
Musíš být odhodlaný, odvážný a nesobecký.
Jsi připravený na další?
Ano, ale jak mě tohle připravína útok kazisvětů?
Klíčem je rovnováha.
Jak ji chceš obnovit, když ji sám nemáš?
Už běžím, Klíčku!
Milé, že ses k nám rozhodl přidat.
Dobře.
Byla by škoda vylít si tento koktejlz modré kaše na mou krásnou košili.
Vlčíku?
Ty ses nenaučil text?
Nesjedeme to od začátku?
Budu hádat, už musíš jít?
Tak dobře.
Vlčíku, do zítřka se to ale naučíš, že jo?
Jo. Určitě. Dávám stonkový slib.
Ponožkové rakety, jdeme na to.
Start!
Funguje to.
No, výborně.
To už dnes stačí.
- Uvidíme se zítra.- Ale zítra je Klíčkova hra.
- Osud světa leží na tvých bedrech.- Já vím, pane řediteli.
Slíbil jsem,že přijdu do Laboratoře smíchu.
Když se včas nepřipravíš,tak tu možná žádné laboratoře nezbydou.
Všichni na tebe spoléháme.
Kdes byl?
- Nebyl jsi skoro na žádné zkoušce.- Já vím. Promiň.
Pro Klíčka to je moc důležitý.
Snad budeš zítra připravený na vystoupení.
- „Vítejte ve Vybrané laboratoři…“- Můžeme?
Vlčíku, máš tu vzkaz.
Hned přijď. Jde o každou minutu.
Profesor Čárymár.
Musím jít.
Všechno v pořádku?
Ne, není.
Ztratil jsem sendvič. Měl jsem ho v ruce.
Vypadal jako sendvič. Měl tvar sendviče.
Musí tu někde být.
- Další je Klik.- A do prkýnka. My jsme po Klikovi.
Hej. On přijde, Klíčku.
Aspoň doufám.
Už běžím, Klíčku!
Měl jsem ho ve vousech!
Dále budou Klíček, Vlčík a Xandra.
Vítejte ve Vybrané laboratořiv nejvybranější restauraci říše.
Máte dost vybrané chování?
Samozřejmě.
Výtečně.Tak prosím ochutnejte naše vybrané jídlo.
Tak dobře.
Děkujeme za vystoupení.
Kdo bude další?
Už běžím!
Udělám ti ruce, Klíčku.
Klíčku, promiň.
Dal jsi nám stonkový slib.Pro tebe to nic neznamená?
Vím,že to představení bylo pro tebe důležité.
Ale já…
Chtěl jsem ho hrát s tebou.
O tom to celé bylo.
- Hele, dělám na něčem důležitém.- Důležitějším než my?
Promiňte.
Očividně jste si nepřipravili úkol
a teď tohle.
Budete po škole!
16. KAPITOLA
„Ve které nevíme, komu věřit“
Skříťáci smíchu budou týdny nahrazovatty vypuštěné chechťáky.
Budete po škole v Čističcea tam ze sebe smyjete vinu.
Snefftone, pohlídejte je.
Hned jsem poznal, že patříte na seznam.
Támhleten strom potřebuje vaši péči.
Klíčku, koukni. Hádej, kdo jsem.
Čáry máry, pod kočáry, sendvič.Vy tři ze sebe jděte smýt svou vinu.
Vím, že můžu za to, že jsme po škole.
- To já jsem vypustil chechťáky.- Proto se nezlobíme.
- Ne?- Ne!
Zlobíme se,že jsi nedorazil, když jsi to slíbil.
Byla to děsná ostuda.
Navíc jsi tím ublížil Klíčkovi.
Mrzí mě, že jsem zmeškal to vystoupení.Měl jsem dobrý důvod.
Ano? A co to bylo?
No, to vám říct nemůžu.
Ten tvůj falešný důvod
je pro tebe očividně důležitějšínež my dva.
Od začátku jsem tě prokoukla.
Klíčku?
Prosím, řekni něco.
Slíbils, že přijdeš, Vlčíku.
Dal jsi nám stonkový slib a nepřišel jsi.
Ani nám nechceš říct proč.
Máte pravdu.Jste moji přátelé. Musím s pravdou ven.
Proroctví existuje. A já mám schopnosti.
Trénoval jsem na záchranu světapřed chaosem
v tajné jeskyni plné pramínkůpod Čárymárovou ředitelnou.
Chtěl jsem vám to říct,ale Čárymár mi to zakázal,
protože by vás to ohrozilo.Chtěl jsem vás ochránit.
Máme uvěřit, žes trénovalna záchranu světa v „pramínkové jeskyni“,
o které nevím a která určitě neexistuje?
Existuje.
V Čárymárově ředitelně je tajný vchod.
Musíte mi věřit.
Říkám pravdu.Slibuju. Dávám stonkový slib.
Jenže ty svoje stonkový sliby nedodržuješ.
Klíčku.
To je pravda, Lístku. Neposlouchej ho.
Sliby se slibují a kamarádi zrazují.
Vezmi si příklad ze mě.
Kdo jste?
Někdo, kdo ví, že nemá lidem věřit.
Obzvlášť kamarádům.
- Žijete v téhle rouře?- Žiju, kde chci.
Toto potrubíspojuje všechny místnosti továrny.
Chodím si, kam chci.
Slyšeli jste to?
To potrubí vede celou továrnou.
Můžeme jím dojítaž do Čárymárovy ředitelny.
Ukážu vám padací dveřea pramínkovou jeskyni.
Dokážu, že říkám pravdu.
Já nevím.
Co když z toho budou potíže? Co Sneffton?
Darebáci…
Než si všimne, budeme zpátky.
Klidně snesu i týden po škole,
jestli to zachrání naše přátelství.
Fajn.Mrkneme se na tu pramínkovou jeskyni.
Stejně už mám toho čištění dost.
Jak najdeme cestu do Čárymárovy ředitelny?
To nech na mně.
Hleďte!
Kamrouhev.
Vlčíku! Tvé schopnosti fungují?
To jsem se vám snažil říct.Čárymár mě učil používat pramínky.
Tak, Kamrouhvi.
Kam máme jít, když chceme do ředitelny?
Tudy.
Vlčíku, jsme blízko?
Nelíbí se mi to tu.
Neboj, Klíčku.
Nemůže to být daleko.
Jen prolezeme tudy.
Tam bych nechodila.
Vy nás sledujete?
To jsou moje roury. Vy sledujete mě.
No tak. Půjdeme.
Já nevím, Vlčíku. Je tam tma.
Tudy je to hezčí.
Ale Kamrouhev ukazuje tudy.
Pojďte.
Nevěřte mu.
Nic nevidím.
Věřte mi.
Jak víš, že ta cosirouhev funguje?
Čárymár řekl,že je důležité věřit svému výtvoru.
Když mu věříš, nemá tvoření žádné hranice.
Dokud Kamrouhvi věřím…
Vlčíku!
Ne…
Říkala jsem, že mu nemáte věřit.
Tohle není Čárymárova ředitelna.
Asi to byla zkratka.
Jo, koukněte. Teď máme jít tudy.
Ne.
Už za tebou ani tou věcí nepůjdu.
- Ale…- Přiznej to.
Pokazils vystoupenía pak sis vymýšlel, abys nevypadal špatně.
Teď to jen zhoršuješ,když nás vláčíš tímhle potrubím.
Pojď, Klíčku.
Před čím utíkáte? Kam jdete?
Kamrouhvi, kde není bezpečno?
Hej, něco sem jde.
Musíme pryč z téhle roury.
Na to zapomeň.Už za tebou ani tím krámem nepůjdeme.
Ale něco sem jde.
Xandro. Utíkejte.
Díky.
Za co mu děkuješ?
Nebýt jeho,
- tak byste tu vůbec nebyli.- Proč se do toho mícháte?
Jen vás chci zachránit před tím,co se stalo mně.
A co se vám stalo?
Mívala jsem kamarády.
Věřila jsem jim.
Pak jsem na svoje narozeninychtěla uspořádat party.
Party miluju…
Zeptala jsem se těch rádoby kamarádů,jestli přijdou.
Do jednoho řekli, že mají moc práce.
Ale ne.
Ale ano.
Když jsem večer přišla domů,všichni tam na mě číhali.
Vešla jsem a zakřičeli: „Překvapení!“
A vysmáli se mi.
Proradní lháři.
- Ale…- Toho dne
jsem přísahala, že už nikomu neuvěřím,a odešla jsem sem do ústraní.
Když nikomu nevěříte,
tak vám nikdo neublíží.
Nechci skončit jako ona tady v trubkách.
Ani já ne.
Kam máme podle té věcičky jít dál?
Cesta do ředitelny vede tudy.
Padací dveře jsou úplně dole.
- Věřím vám.- Pozor.
- Ostatní změní názor.- Proč nenaslouchají?
- Dejte jim čas.- Ten nemáme.
Čárymáre,
jestli je tak mocný,mohl by být nebezpečný.
- Dokážu ho ovládat.- To není jisté.
Lidem se nedá věřit.
Kdyby se rozhodl špatně…
Nemůže si vybrat cestu, o které neví.
- Kdyby si uvědomil, co dokáže…- Neuvědomí si to. O to se postarám.
Bublina z Čističky?
Musíme se do Čističky vrátit první.
Jak to dokážeme?
Mám nápad.
Zdravím Čárymáre!
Jsme kamarádi.
Stihli jsme to.
O čem to Čárymár mluvil?
Co mi nechce prozradit?
Rychle.
Snefftone?
- Byli tu celý den?- Ne. Ano. Jistě.
Kolem mě nikdo neprošel.
Dobře.
Chci vědět, že je vše pod kontrolou.
Překlad titulků: Veronika Ageiwa