Vlčík a Továrna na cokoliv
13. KAPITOLA
„Ve které s tím nikdo nezačal!“
To byl ten nejlepší stařešinový víkend,co jsem zažil.
Co to máš?
Prastrýc Coyle mi dal gravitační vejce.Ale je trochu složitý.
Hej!
Lístečky! Kliku, vypni to!
Moment.
- Xandro!- Co?
Naše ložnice.
Je zničená.
Kdo to mohl udělat?
Normane?
Vítej.
Já vím, kdo to udělal.
Byla to Tali.
- Ne!- Jak to víš?
Divně se na mě podívala.
To je jí podobný.
Tohle je moc i na Tali.
Moment.Možná bychom to měli vyšetřit, než…
Jo, jasně. Nebo je napálíme.
Napálíme?
Vrátíme jim to. Je to fér.
Naschvály já miluju!
Co jim třeba zavolat? Telefonem?
„Tefelomem?“ Co je to tefelom?
Nepoškrábala bys mi parohy?Nedosáhnu si tam.
Za jak dlouho bude oběd? Už mám hlad.
Cink, cink!
Ahoj, skříťáčku.
- To jsem já, profesor Čárymár. Slyšíš?- Ano, pane řediteli. Provedl jsem něco?
Jsi v takovém průšvihu,že se z něho jen tak nevyhrabeš.
Takže teď mi musíš zazpívatomluvnou píseň.
Omluvnou píseň?
Ano, a postavit se na jednu nohu.
Omlouvám se, la, la, la.Moc omlouvám, la, la, la.
La, la, la.Omlouvám se za všechno, co jsem provedl.
Teď já!
Cink, cink!
- Haló?- Zdravím!
Jmenuji se Gordon.
Máte se hezky?
Na to se mě ještě nikdo nezeptal.Je hezké, že konečně…
Já nejsem Gordon!
Jsem strašný! Úplně zkažený.
Pro začátek to nebylo špatný,ale teď je napálíme pořádně.
Ano? Co tě napadlo?
Hele, Kliku.Půjčíš mi to gravitační vejce?
Mluvilo to se mnou. Jmenuje se Gordon.
Xandro? Jsi to ty?
To si vypiješ.
Jakmile se dostanu dolů, tak…
Ať už máte za lubem cokoli, nedělejte to.
Měli byste se chystat do postele.Za 15 minut bude večerka.
Jo.
Slyšel jsem tě.
Dávejte si bacha,nebo vás zapíšu na seznam.
Přesně tak. Šupem. Večerka je za 14 minut.
Ten kousek s gravitačním vejcembyl lepší než ten telefon.
Díky.
Xandro.
Vodní koule?
Co to má znamenat? Máte být v postelích!
Už dost!
Dobře!Jste tady. Možná jsem našel něco, co…
Hele, Kliku. Co je to?
Co? Tohle?Nevím. To jsem vám ukázat nechtěl.
- Jde o…- Kde se to tu vzalo?
- Kliku, kdo to přinesl?- Nevím. Věnoval jsem se…
- Dárek!- Ne!
Tohle jim vrátíme.
Třpytkový delfín!
Musíme vymyslet, jak se Tali pomstíme.
No tak, Klíčku. Přemýšlej.
Potřebuju modrou kaši.Ta mi pomáhá přemýšlet.
Řekl jsi modrou kaši?
- Můžeme!- Gordone?
Klíčku, teď!
Zastav to, Klíčku.
Ale ne.
Povídám, zastav to. Klíčku?
Kdo dělá hluk po večerce?
Darebáci!
- Vítej.- Normane!
Po zbytek života ti budu něco provádět,Xandro.
Neměla sis začínat.
O čem to mluvíš?My jsme s tím nezačali, to vy.
- Zpustošili jste nám pokoj!- Ne!
- Zpustošili.- Nezpustošili!
Ale jo!
Ne, nezpustošili.
Jak jsme vešli, hned se mi něco nezdálo.
Zatímco vy jste je okamžitě obvinili,já jsem vyšetřoval.
První stopa byly suché listy.
Věděl jsem,že Klíček by rostliny nezanedbal.
Tali by to neudělala schválně.
Pak jsem našel tuhle rezavou lžičku.Lžíce přece nezrezaví jen tak.
Použil jsem ji před dvěma dny.
Na postelijsem našel tyhle zvláštní otisky zubů.
Pak už to do sebe začalo zapadat.
Závěrečný experiment prokáže mou teorii.
To jsem čekal.
Co?
Kazisvěti.
Nejmíň dva různé druhy.
Co by kazisvěti dělali v naší ložnici?
Něco tu asi hledali.
Nebo někoho.
- Říkala jsem, že jsme to neudělali.- Měla jsem ti věřit.
Profesore Čárymáre?
Vlčíku.
Vlčíku…
…proč jsi modrý?
14. KAPITOLA
„Ve které Vlčík začne svůj výcvik“
Co přesně Sneffton řekl?
Že mě chce Čárymár vidět.
- Uprostřed úklidu. To je náhoda.- To se mi ani trochu nezdá, Vlčíku.
Prošvihneš snídani.Pak máme Ptačí laboratoř.
Chtěl jsem ti ukázat datla, co vytvářím.
Promiň. Musím jít.Možná mi konečně dá nějaké odpovědi.
- Zeptej se ho, kde byl.- Zeptám.
- Pak nám všechno povíš.- Jo.
Kde to jen je?
Profesore Čárymáre, je všechno v pořádku?
Ano, nic se neděje, chlapče.
Ztratil jste něco?
Ne. Je to přesně tam,kde jsem to nechal. Ale kde to bylo?
Jsem rád, že jste zpátky,ale mám pár otázek.
Teda, řekl jste, že mám schopnosti,
pak jste hned zmizel.A naráz jste k nám vletěl oknem.
To byla otázka?
Otázka je, kde jste byl?
Kde jsem byl?Všude možně. Byl, zmizel a zase byl.
Není čas mluvit o mém bytí.
A ještě něco.
Našel jsem vzpomínku.
Z doby, kdy jsem byl malý.
Byl jste tam. Chtěl jste mě sem přivést.A řekl jste něco o proroctví.
Vzpomínky jsou ale podivnosti.
Prosím.
Má to proroctví něco společnéhos mými schopnostmi?
Chápu, že chceš odpovědi,a taky je dostaneš, až přijde čas.
Ale nejdřívsi o tvých schopnostech vážně promluvíme.
Jak se to s nimi vyvíjí? Cvičil jsi?Objevoval jsi, co dokážeš?
Vytvořil jsem králíka! Skoro.
- Králíka?- Tak nějak.
Možná si dáme ukázku.
Co by to mohlo být?
To je kus papíru.
Ne co to je. Co by to mohlo být?Použij svoji představivost.
Papoušek?
Velmi dobře.
Moc živý není, co?Odpočívá? Jak se jmenuješ, papoušku?
To není opravdový papoušek.
S tímhle přístupem ne.
Papoušci létají, že ano?Alespoň podle mých zkušeností.
Co kdybys použil svoje schopnosti,aby taky vzlétnul?
Vidím, že před sebou máme práci.
Promiňte. Někdy to funguje.
Ale jindy se ty pramínky neobjevují.
Ano, pramínky mohou být vrtkavé.
Když se pramínky neobjevují,musíme za nimi.
- Kam to vede?- Je jen jeden způsob, jak to zjistit.
Jsem zvědavější a zvědavější.
Profesore Čárymáre?
Zábava, co? Máš všechny končetiny?Dva, tři, čtyři. Jdeme.
Je tu taková tma. Nic nevidím.
Tak už kreativita začíná.
Putování temnotou,hledání jiskřičky inspirace.
Kde to jsme?
Nikdy jsem neviděl tolik pramínků.
Ano, musíme být blízko srdce továrny.
- Srdce?- Od počátku času skříťáci oživují výtvory
pomocí pramínků,ale nevíme, odkud pocházejí.
Odněkud být musejí.
„Ze srdce továrny.“
- Ano.- Ukážete mi je?
Drahý chlapče, nikdo neví, kde to je.
Tak jak víte, že existuje?
Všechno má srdce.
Navázání pouta s pramínky
je prvním krokemke zdokonalení tvé kreativity.
Pouta?
Je potřeba pramínkům porozumět.
A ony musí pochopit tebe.
- Už o tebe projevily zájem.- No tak, pramínečky. Pojďte ke mně.
Když o mě mají zájem,tak proč je nemůžu ovládat jako vy?
Já jsem cvičil déle než ty.
Ale musíme začít v malém.Kde je ten tvůj ptáček?
Soustřeď se. Zažeň všechny jiné myšlenky.
Vnímej pramínky kolem sebe.
Teď, pramínky! Ať letí.
Chlapče, pramínkům nejde rozkazovat.Nemůžeš je honit.
Představ si to jako spolupráci,jako rozhovor.
Jak můžeme vést rozhovor,když mi nenaslouchají?
Spíš ty nenasloucháš jim.
Do toho.
Dobře, pramínky, poslouchejte.Myslím si, že můžeme být přátelé.
Kdybyste vstoupily do tohohle papouška…
Otevři se jim. Nebraň se.
- Ukaž jim, kdo opravdu jsi.- Prostě mi řekněte, jak se to dělá.
Nemůžu ti jen tak dát odpověď.
Všichni máme vlastní cestuke kreativní energii.
A jak to mám udělat?
Chlapče, to je mezi tebou a pramínky.
Ani nevím, jak začít. Já…
Profesore?
No, to je skvělý.
Chumáči, vousy.
Zdravím, drahé pramínečky.
Čáry máry.
Nemohly byste se se mnou spojit?
No tak.
Pěkně prosím.
Hele, prostě…
Moc prosím!
K čemu to je?
No tak, malý vlku.
No prosím. To je ono. Neuvěřitelné.
To je ono, malý vlku!
- Nepřestávej.- Dělám to dobře?
Děláš, chlapče.
Naveď je do ptáčka.
Funguje to!
Já to věděl.
Uvolni se.
Stačí, chlapče.
Co to bylo?
- Jste v pořádku?- Ano. Dobré.
Nic se neděje.
Jen jsi se trochu nechal unést,to je všechno.
Už není pochyb.
- Jsi to dítě z proroctví.- Proroctví existuje!
Mluví o lidském dítěti,které v době velké temnoty
obnoví rovnováhu ve světě.
- Temnoty?- Kazisvěti.
Jsou každým dnem silnější.Sám jsem to viděl.
Celou tu dobu jste špehoval kazisvěty.
Nauč se ovládat svou představivost,zdokonal své schopnosti.
- Budu tě učit.- Dobře, platí.
Hustý.Rychle to chci říct Xandře a Klíčkovi.
Chlapče, to není hra.
Jde tu o chaotické síly,o samé jádro destrukce.
Kdyby někdo zjistil, kdo jsi…
Buď opatrný, komu se svěřuješ.Pro svou bezpečnost i jejich.
- Pro jejich bezpečnost?- To už pro dnešek stačí.
Vrať se do ložnice.
Uvidíme se zítraa začneme s tvým výcvikem.
Pak přišel závan větru
a já… Vlčíku, jsi zpátky!
- Nemůžeš s ním něco udělat?- Můj ptáček!
A je pryč.
Jak to šlo s Čárymárem? Co říkal?
Bylo to v pohodě.
Jen mi řekl, ať nevyčnívám, jako vždycky.
- Jak bylo v Ptačí laboratoři?- Nepředbíhej, Vlčíku.
Nejdřív jsem si vyčistil zuby,umyl si list
a pak povídám: „Co si vezmu na oběd?“
Překlad titulků: Veronika Ageiwa