ЕДИНАЙСЕТА ГЛАВА,
В която разказваме история
Дали кресливият паякоястребда има по осем крила или нокти?
Как смяташ, Зандра?
Зандра?
Вълчо, не мога да реша кои листа да взема.
Ще помогнеш ли?
Това? Или това? Това? Или това?
Това?
Невъзможен избор. Защо не вземеш и двете?
Чудесна идея!
Добре ли си, Зандра?
Какво гледаш?
Това родителите ти ли са? Може ли да видя?
Няма нищо за гледане.
Стрък, готов ли си?- Почти.
Стрък, няма ли листа в къщата на вашите?
Има, разбира се. Зелени, червени, жълти...
А също и мънички.
В Деня на старейшинитезакачваме най-красивите листа
и после пеем, играем игрии баба ни разказва истории.
Звучи страхотно.
Вълчо, трябва да дойдеш с нас на празника.
Сериозно ли? Вашите да не се сърдят?
Не, ще бъдеш част от семейството.
Също като Зандра.
И какъв е този Ден на старейшините?
Има разни традиции,но всеки елфин се прибира у дома
в чест на най-възрастния в семейството.
Сигурно ти е тежко.- Какво? Защо?
Живеничеви са моето семейство.
Хайде, Стрък.Ще се притеснят, ако закъснеем.
Нямам търпение да се запознаеш с всички.
С мама, татко, баба...
Вече познаваш Флора.
Другите са Бръшляна, Детелина,
Храста, Виолета, Цвета,Хвойна, Корена, Азалия,
забавната леля Глициния...
И братовчедка ми Забава.
И още една...- Ето я.
Ферма "Живениче".
През храстите ще бъде по-напряко.
Само по пътеката!
Никога не се отклонявай от нея.
Извинявай. По пътеката е най-безопасно.
Бабо!- Стрък, душко.
Толкова се радвам да те видя.
И Зандра! Ела тук и прегърни баба си.
Бабо, това е нашият приятел Вълчун.
Честит празник.
Празникът е утре, душко.Но приемам поздравленията.
Не се бой, народе. Това е просто Стрък.
Покажете се спокойно.
Слава богу.- Така се радвам!
Стръки!
Привет, аз съм майката на Стрък.
Драго ми е, г-жо Живеничева.
Стига, викай ми Зелена.
Момичета, стига!
Брат ви идва от дълъг път.
Колко сестри има Стрък?
Двайсет и три.- Не, двайсет и четири.
Пъпко Живеничев. Добре дошъл при нас.
Така! Хайде, влизайте вътре,време е за ядене.
Късметлийка си с голямо семейство.
Ние сме само с мама и...
Не исках да кажа...
Не, няма нищо,наистина съм късметлийка. Аз...
Ще оправя багажа.
Дано не съм я разстроил.
Според мен си е добре.
Денят на старейшинитевинаги е тежък за нея.
Тя никога не говори за родителите си.
Така е, дори пред мен не ги споменава.
Дано знае, че сме насреща, ако има нужда.
Привет.
Аз съм Хвойна.
Да ти покажа ли бръмбарите си?
Той е мой приятел, Хвойна.
Здравей, Флора.
Откъде познаваш Флора?Тя дори няма бръмбари.
Бихме се с опустошители.
Какво?
Опустошители?
Май си се объркал, Вълчуне.
Прощавай.
Не съм те забравил. И ти беше смела.
Не, само ти се би с тях, Вълчо.
Ние със Стрък се пазим от опустошители.
И много добре правите.
"Бягай, бягай, бягай надалече"...
"За да оцелееш ти най-вече."
Да бягам ли?
Стрък, не си ли го научилна нашите крилати фрази?
Казах му да не се отклонява от пътеката.
Това е класика.
Сетих се! "Прибери се и се скрий."
Браво, Хвойна.
"При опасност свий се на кълбо."
Точно така!
Защо каза,че само аз съм се бил с опустошителите?
Вие също бяхте смели.
Извинявам се. Не исках Стрък да загази.
Живеничеви много държатна крилатите си фрази.
Сякаш да си смел, е нещо лошо.
Така смятат те.
Но не и ти.
Няма по-смел елфин от теб.
Виж, не искам да се тревожат за мен.
Толкова ми помогнаха.
Но ти не си такава.
Ще станеш легендарен елфин пазител
като родителите ти.
Виж, съжалявам.
Знам, че не обичаш да говориш за тях,но на мен можеш да се довериш.
Ако някога искаш да поговорим,знай, че съм насреща.
Заемете местата си, Живеничеви.
Време е за историята на бабав навечерието на празника.
Любимият ми момент!
Тихо.
Безкрайно се радвам да видяусмихнатите ви лица.
И знам, че дядо Живеничев
щеше да е гордс разрастването на фамилията.
Дядо...
Коя история искате да чуете?- За вцепенената Цвета!
За Хортензия.- За Лале.
За плашливата Папрат.- За Мирта.
За калинката.- За страхливия Минзухар.
За Папрат!
Може ли и аз да предложа?
Разбира се, душко.
Коя да бъде?
Бих искала да чуя
историята за предателството.
Не, Зандра, не.
Не мога да повярвам.- Зандра ще...
Замълчете.
Добър избор, Зандра.
Преди едно десетилетиев света цареше смут.
Злите опустошители ставаха все по-опаснис всеки изминал ден.
Сееха хаоси заплашваха съществуването на света,
който с толкова усилия бяхме създали.
Но вместо да губят надежда,
смели пазители, като родителите на Зандра,
се заеха да ни спасят.
Поведоха атаката в героичен опитда унищожат опустошителите завинаги.
Пазителите се бориха храбров името на всички, които не можеха.
Вложиха и последната си капчица сила,за да отблъснат опустошителите.
Но точно когато победата вече беше близо,
бяха предадени
от елфинка на име Никс.
Никс!
Тя беше силна и също толкова подла.
Съюзи се с опустошителитеи се нахвърли срещу своите.
Предателството й обърна развоя на битката
и опустошителите избягаха.
Войната бе спечелена.
А Никс бе наказана за престъплението си,заточена завинаги при опустошителите.
Но злото вече беше сторено.
В онзи денизгубихме двама много смели елфини.
Не ми се иска да го кажа, но...- Знам.
"Ако пазителите живееха като Живеничеви,щяха да са повече."
Не...
Щях да кажа, че е време за лягане.
Чухте го, по леглата.
Но не забравяйтеда прегърнете и целунете баба.
Зандра, ти си първа, миличка.
Благодаря за историята, бабо.
Знаеш ли какво?
Ако пазителите живееха като Живеничеви,вторите щяха да са по-малко.
Извинявай. Мога да намина и по-късно.
Ужасно ми липсват понякога.
Всъщност винаги.
Несъмнено се гордеят с теб.
Сигурно има много за разказване.
Сещам се за една история.
Веднъж патрулиралииз най-мрачните дебри на Фабриката
и били издебнати от глутница гладни драки.
Драки? Какво представляват?
Най-ужасните опустошители.
С остри зъбии очи, пронизващи като лазери.
Но родителите ми не се уплашили.
Толкова смели са били!
Да.
Родителите ми не се бояха от нищо.
ДВАНАЙСЕТА ГЛАВА,
В която баба губи венчето си
Ако обичаш!- Мой ред е!
Не!- Мамо!
Дай ми го!- Мамо!
Искам бисквитка!- Мамо!
Мамо?
Мамо!- Да видя.
Ако обичаш!
Искам бисквитка!
Кой ще играе?- Кой изяде синята каша?
Готови ли сте?
Раз, два, три, старт!
Малката флота отплава в опасното море,
пълно с морски дракони,
октоподи и най-ужасяващите кракени.
Много те бива да майсториш.
Да, стига да знаех как го правя.
Какво, Зандра?Имаш нужда от помощ ли? Идвам.
Да помогна?
Няма нужда.
Леко, леко. Само не гледайте надолу.
Да помогна?
Да оставим акробатиката на смелчаците.
А и това е твърде страшно за теб, Стрък.
О, Стрък.
Хубаво разточи калта.
Да помогна с калните кнедли?
Благодаря, но си имам помощници.
Знаеш ли, баба пита за венчето си.
Боже, пак ли го е изгубила?
Сигурно баща ти го е скрил.
Бои се, че ще привлече знаеш какво.
Виж какво направихме.
Специална украсаза Деня на старейшините, бабо.
Благодаря, душко.
Я ме вижте! Най-сетне добих празничен вид.
Но едно нещо липсва.
Венчето ми.
Не мога да повярвам.Мислех, че е изгубено.
Беше, но аз го намерих.
Благодаря, Стрък.
Денят на старейшинитене би бил същият без него.
Специално ли е?- Меко казано.
Направено е от редки цветя,които растат само в блатото.
Много встрани от пътеката.
Кипарис, моят покоен съпруг,бе голям авантюрист.
Промъкна се в блатото,за да открие цветята,
и после сам оплете венчето.
Така спечели сърцето ми.
Каква прекрасна история.
Не всички смятат така.
Чудесно, значи си открила венчето си.
Опасявах се, че този пътникой няма да го намери.
Татко беше лекомислен.
Да гази из блатото далеч от пътеката!
Чудо е, че е оцелял.
Да краде любимите киткина блатното чудовище...
Блатно чудовище?
Какво е? Колко е голямо?Колко реда зъби има?
Да го открием!
На кални кнедли ли ми мирише?
Моят Кипарис.
Няма друго живениче като него.
Какво правиш, Хвойна?
Медал за храброст.
За Вълчун.
Винаги ли е такава?
Никога не е правила медал за мен,
но аз все пак не съм величав като теб.
Какво беше това?
Блатното чудовище!
Това ли е блатното чудовище?
По-малко е, отколкото мислех.
Бягайте, спасявайте се!- Стрък, чакай.
Бягайте далеч оттук!
Спомнете си уроците.
Влизайте вкъщи!
Къш, противен звяр.
Бабо!
Венчето ми!
Стой на място, звяр такъв!
Зандра, влизай вътре, за да се скрием.
Да го обкръжим.
Спъни го, Стрък.- Какво?
Свий се на кълбо.- Кой?
Стресни го.- Кога?
Свий се на кълбо!
Стрък!
На мама елфинчето.
Добре направи.Не можеш да се мериш с онзи звяр.
Добре ли си?
Другия път ще успееш.
Не, тя е права.
Може би вие със Зандрабихте успели да го спрете, но не и аз.
Горкият Стрък.
Да можехме да направим нещо...
Явно имаш хитър планкак да му помогнеш.
Естествено, че имам хитър план.
И този план включва игра на криеница.
Никога не съм мижал досега.До колко да броя?
Просто изброй отново братовчедите си.
Добре.
Далия, Ирис, Виолета, Лале, Баркли,
Храста, Мирта, Цвета, Маргарита.
Не умеете да се криете.
Чакайте, не сме на двора.
Дори не сме на пътеката!
Това е блатото!
Извинявай, но Зандра и аз...- Най-вече ти.
Решихме, че ще се разведриш,ако събереш от онези редки цветя.
Може да направим ново венче за баба ти.
Хубава идея,
но трябва да се върна на пътеката.
Не съм като дядо Кипарис.
Не, ти си смел, Стрък.
Ти си Стрък, укротителят на гърмящи зайци.
Повелител на споменоядците.
Добре, ще дойда и ще ви пазя.
След което се връщам.
Червените цветя растат край водата,
а онези лиани - там, където е най-тинесто.
Което значи, че сме където трябва.
Вижте! Ето ги.
Стрък?
Блатното чудовище!
Бягайте към дърветата!
Венчето още е у него.
Зандра, ти мини отдясно.
А ти, Стрък...
Стрък, слизай,още можем да спасим венчето.
Какво? Не! Не го доближавайте.
Глупости. Хайде, Зандра, атака!
Не, чакайте! Пазете се от...
...тинята.
О, не, не...
Какво? Не е честно.
Как така не потъва?
Назад. Назад!
Остави приятелите ми!
Искаш ли да хапнеш свежи цветенца?
Стрък, това беше най-смелата постъпка.
Не бях смел, а уплашен.
Но не позволи страхът да те спре.- Това е да си смел.
Ура за Стрък!Победи блатното чудовище!
Хип-хип, ура! Стрък победи чудовището.
Ура за Стрък! Браво!
Виж какво намерихме.
Триста корена и листа!
Как успяхте, Стрък?
Отидохме при блатото.
Стрък.
Що за безразсъдна и глупава постъпка...
Мамо.
Здравата ще те нагушкам, господинчо.
Пусни момчето.
И баба иска прегръдка.
Благодаря, душко.
Досущ си като твоя дядо.
Мислех, че е за Вълчун.
Няма нищо.
Ще му направя друг.
Превод на субтитритеБоряна Богданова