Vlčík a Továrna na cokoliv
9. KAPITOLA
„Ve které jde Vlčík domů“
Profesore Čárymáre?
Profesore!
Profesore Čárymáre!
Ahoj.
Našel jsi ho? Co říkal?
Pořád ještě tam není.
Už je pryč několik dní.
Jako by zkrátka zmizel.
Kampak asi odešel?
Nevím.
Nikdy nezodpoví moje otázky.
Co to máš s maskou?
To bude z Labyrintu vzpomínek.
Možná si můžeš udělat novou.Vyrábíš přece rád.
Ne. Tahle je speciální.
Je od mámy.
Možná ti ji může opravit.
To by mohla.
- Mohl bych za ní zajít.- Hurá!
Čau, co se děje?
Půjdeme za dobrodružstvím!
Za Vlčíkovou mámou.
Super nápad.
Možná si Čárymára pamatujez doby tvého dětství.
Ano.
A možná ví něco o tom proroctví,o kterém mluvil.
Nemůžu najít nico člověku se schopnostmi skříťáka.
Hotovo!
Dobrodružství volá.
Určitě chcete jít taky?Není tam zábava jako tady dole.
- Doma je docela nuda.- Dobrodružství nejsou nikdy nudná!
Bude super vidět, odkud jsi.
Musí existovat nějaké vysvětlení.
Co to je?
Říkáme tomu „auto“.
Už tam budeme?
Jo. Je to tam nahoře.
Páni.
Tak. Zkusím od mámy něco zjistit.
My budeme hledat stopy.
- Jo! Kde myslíš, že je tvá máma schovává?- Nějaké staré věci jsou možná na půdě.
Na půdě?
Počkat, máma si myslí,že jsem byl na internátu.
Nemůžu jí říct, kde jsem byl doopravdy.Radši počkejte venku.
Kdyby vás viděla…
Zlatíčko, jaké překvapení.
Ahoj mami.
Vysvětlím ti to.
Podívejme se, jak jsi vyrostl.
Lidé skříťáky nevidí, ty blázínku.
Moc jsi mi chyběl.
Ty mně taky, mami.
Pudinku!
Co s ním je?
Nevím.
Bojim!
Přišel podivný dopis od tvého ředitele.
Prapodivný.
„Potvrzuji,že se vašemu lidskému dítěti vede dobře
a že dělá nejrůznější lidské věcizde v lidské škole.“
Podepsán profesor Č.
Jak ví, kde bydlím?
Co myslí těmi „lidskými“ věcmi?
Prostě angličtinu, latinu, matematiku.
Však víš, lidské věci.
Zdá se, že se ti tam líbí.Mám tu i tvoje dopisy.
Je to tam úžasný.
Tolik se toho učím a mám skvělý kamarády.
To je super.
Někdy je sem přiveď.
Jo. Někdy je sem vezmu.
Tak jak se máš, mami?
Ty moulo.
Klíčku, koukni na ten dům.
Vlčík říkal,že by nějaké stopy mohly být na půdě.
Co myslíš, že to je ta půda?
Jsi v pořádku, zlato?
Pudink je nějaký divný.
Jo.
Hele, mami, natrhl jsem si masku.
- Opravíš mi ji?- Ale ne. Jak se ti to stalo?
Měl jsem trochu potíže
v knihovně.
- Zase tě děcka otravujou?- Ne.
- Můžeš mi to říct.- Ne, tak to není. Opravdu.
Byla to nehoda.
Je to jen natržené.To bys zvládl opravit sám.
Jasně že ti to spravím.
Hele, mami, mám otázku.
Jaký jsem býval dřív?
Jedinečný jako teď. Vždyckyjsi byl kreativní a měl jsi fantazii.
Proč jsme se dřív tolik stěhovali?
Chvíli nám trvalo,než jsme našli to pravé místo.
Proč?
No tak. Řekni mi to, ať ti můžu pomoct.
Potkalas někdypestrého muže s dlouhým vousem?
Jistě. Pracuju v divadle.
Bojim!
Na co to asi je?
Stopy jsou na půdě.
Skákalky!
Už jsou unavené. Chudinky.
Vždycky jsi chtěla vyrábět kostýmy?
Vždycky ne.
Někdy to trvá,než člověk zjistí, čím má být.
Ale jak to má poznat?
Máš nějaké potíže?
Jen se snažím na něco přijít.
No, já vím, kdo jsi.
Vždycky jsem to věděla.
Jsi William Vlček.Nic jiného vědět nepotřebuješ.
Leťte, drahoušci!
Hej, tamhle je ta půda.
Stopy musí být tam.
Půda
Lesk jako blesk!
To by bylo něco pro Oneiru.
Tohle musí být…
…stopa.
Co myslíš, Xandro?
Xandro?
Má stejnou masku jako Vlčík.
To taky může být stopa.
Takže máme dvě stopy.
Pudinku.
Co je?
Už jsem na tu píseň zapomněla.
Hrávalas mi ji pořád.
- Chce tu pískající věc.- Stopu nedostane!
Už s ní nepískej!
Co uděláme?
Nikdo ti nepoví, kdo jsi, zlato.
Musíš na to přijít sám.
Stačí naslouchat svému srdci.
Ber si ji všude s sebou, dobře?
Ano, mami.
Nedělej si starosti, já na to přijdu.
Věděla tvoje máma něco o Čárymárovi?
Ne, ale rád jsem byl zase s ní.
No, my jsme zatím našli stopu!
Nikdy jsem mámu takhle malou neviděl.
Ze kdy ta fotka asi může být?
Díky, Xandro.
10. KAPITOLA
„Ve které Vlčík vytvoří sněhovou vločku“
Kliku, ty jsi vstal ale brzo. Co děláš?
Kliku?
Nevšímej si ho. Trénuje si vločky.
Je v pořádku?
- Vypadá napjatě.- Takový už před Sněžnou laboratoří bývá.
Nechci se vytahovat,
ale sněhové vločky umím vyrábět moc dobře.
Ukážeš mi to?
- Dobré ráno.- Je to moc krásné ráno!
Vlčík používá svoje schopnostik tvorbě vloček!
Čárymár se domníval,že dokážu tvořit doopravdy
jako skříťáci.
Takže stačí…
Sníh! Prašan.
Jsou to ty nejlepší vločky,co jsem dnes viděl.
Jsou tak pěkné, že je tu pověsím. Vidíš?
Díky, Klíčku, ale nejsou opravdové.
Možná se Čárymár spletl.
Copak Klik zase celou noc trénoval?
- Chudáček.- Klik nemá rád Sněžnou laboratoř?
Je jen trochu nervózní. Bude v pohodě.
Jdeme. Chci na snídani,než nám snědí všechnu modrou kaši.
- Měla sis vzít bundu.- Ochránci jsou otužilí.
Já nevím. Dost se klepeš.
Líbí se mi to.A navíc, to ty jsi začal modrat.
To je tou kaší.
Vlastně…
Asi jsem něco chytil.
Kliku. No tak.Sněžnou laboratoř nemůžeš zameškat znovu.
Co to je?
To je profesorka Jinovatka.
Salut, skříťáčci. Vítejte.
Vítejte!
Mademoiselle Jinovatko, už jste tu?
Bonjour, monsieur Snjóre.Nechám vás pracovat, ale brzo se vrátím.
Jistě. Tak prosím, pojďme dovnitř.
Snad se tam vejdeme. Jen dále.
Je tu pěkné teplíčko.
- Moc si na to nezvykej.- Připravte se.
Tak dobře. Každý si najděte prázdný kus.
Doufám, že jste všichni trénovali.
Pamatujte na souměrnost.
A neopisovat.
Každá vločka má být jedinečná.
Do každé z nich musíte dát něco ze sebe.
- Co to děláš?- Uvidíš.
Po dokončení návrhů
přiveďte své vločky k životu.Ano. Soustřeďuj své pramínky do ledu.
Uvědom si tu tvořivou energii.Nech ji plynout.
- No tak, pramínky, pomozte mi!- Třeba jen nemáš talent na vločky.
No tak, Kliku.
- Jak přesné.- Pěkný.
Ta souměrnost. Takový úspěch.
Klik, Klik, hurá!
Páni, Kliku. Proč ses tím tak trápil?
Jsi nejlepší ze třídy.
Hej, uklidni se. Už je po všem.
Ty sladký nevinný vlčí skříťáčku.
Sotva to začalo.
- Co tím myslíš?- Výborně.
Teď vezměte všechny svoje sněžilky venza profesorkou Jinovatkou.
Je čas na tanec.
- Tanec?- Tanec.
Před cestou na povrch se sněžilky
musí naučit tančit.
Pojďte se svými partnery za mnou.
Proto jsi byl tak nervózní?Vždyť je to jen tanec.
Není. Je to strašně ponižující.
Neumím tancovat.
Zatančíte si s námi, monsieur Snjóre?
Ne, díky, mademoiselle Jinovatko.
To si netroufám.
Tak, kdo by chtěl začít?
My půjdeme první.
Prosím. Podívejte se.
Jak se pohybuje ve větru.
Ten půvab a soulad.
Nádhera, Oneiro.
Kdo bude další?
Hustý!
Ne.
Omlouvám se, paní profesorko, nejde mi to.
Zkrátka neumím tančit.
Drahý skříťáčku,
moc dobře víš, že tanec je součástítohoto nádherného tvoření.
Když si nevěříš, že to dokážeš,
tak jaké jsou pak tvé šance?
Chudák Klik. Fakt neumí tancovat.
To nejde neumět.
Mám něco, co ti s tím tancem pomůže.
Nepůjde to.
To je koule?
Jasně.
To je taneční koule.Mám ji od skříťáka rytmu.
Kdo ji drží, tančí jako vánek.
Koukni, roztančí i moje vlasy.
Neuvěřitelný. Opravdu funguje?
Jo. Já tancuju hrozně,ale používal jsem ji celý den.
Vyzkoušej ji.
Nejspíš je nafouknutátajemnými vzorci pohybu.
Přesně to říkal i ten skříťák rytmu.
Tak jo, taneční koule. Jde se na věc.
- Roztoč to, Kliku!- Hurá, Kliku!
To jsem ještě neviděla.
Bravo, Kliku!
Já chci ještě jednou!
- Bravo!- Super. Jde ti to.
Mademoiselle,
nechtěla byste náhodou…
Profesore, nemohlo by to chvilku počkat?
Moc ráda bych si zatančila.
Ano.
Ještě že ti ten skříťák rytmudal tu taneční kouli.
Tak to nebylo.Není to taneční koule, ale obyčejný balon.
Co je to „labon“?
To je fuk.
Klik si jen potřeboval věřit,že to zvládne.
Pěkný, že, Chumáči?
Jako by sněžilo.
Překlad titulků: Veronika Ageiwa