8. NODAĻA
"Kurā Vilkuzēns atrod atmiņu"
Nabaga Vilcēns!
Vai domā, ka Lukskrāfts būs ļoti nikns?
Es mēģinu klausīties.
Viņu bija ielenkuši jucekļi.
Vai ne, Pūkaini?
Aha.
Patiesībā tas ir ļoti labi,ka Vilcēns tur bija un visus izglāba.
Viņš rīkojās kā īsts varonis.
Un jucekļi pat nesaprata, kas notiek.
Viņš: "Bum!" Un viņi: "Ak nē!"
-Un tad es...-Asniņ! Vai tu, lūdzu...
Vai es kaut ko izdarīju aplam?
Nē. Klau, es tikai...
nesaprotu, kāpēc viņš tev tik ļoti patīk.
Viņš ir tāds dīvains.
Teica, ka ir cilvēks, bet tu redzēji,kas notika Sargu laboratorijā.
Viņš nelīdzinās nevienam cilvēkam,ko esmu redzējusi.
Vai mēs vispār zinām, kas viņš ir?
Viņš ir mūsu draugs.
Kopš kura laika mums vajag citus draugus?
Lai paliek! Klausāmies!
Un tad "bum"?
Bum.
Šķiet, tu izturēšanos neuzkrītošiizproti citādi nekā es.
Piedodiet, kungs!
Es negribēju sarīkot scēnu.
Es ļoti cenšos šeit iederēties.
Lūdzu, nesūtiet mani uz mājām!
Uz mājām? Nekādā ziņā.Tagad tu nekādi nevari iet prom.
Nevaru iet prom?
Ja tu gribi palikt,tev, protams, jāpaliek.
Protams.
Vai tev vēl ir tā lietiņa?
Lietiņa?
Jūs domājat Ekskalibumu! Jā.
Nu, kas no tā ir atlicis.
Un tu saki, ka to uztaisīji?
Jā, bet pirms tam tas īsti nedarbojās.
Kad jucekļi tuvojās,
es laikam aizmirsu, ka tas nav īsts.
Aizmirsi?
Jā. Bija sajūta, ka tas ir īsts.Tikai uz mirkli.
Es nezinu, kā to izskaidrot,bet tagad tas vairs nedarbojas.
Šķiet, tas ir salauzts.
Fascinējoši.
Vai varat to salabot?
Ne jau tam kartona gabalamir spējas, puis, bet gan tev.
Man?
Tu to uztaisīji, vai tad ne?
Nu, jā.
Tāpat kā uztaisīji to lidojošo maisu,kas tevi iecēla pa to logu?
Tā drīzāk ir raķešsoma, nevis...
Pag! Kā jūs par to uzzinājāt?
Tu esi tas, kas šīm lietām dod spēku.
Gandrīz kā gariņš.
Kā gariņš?
Vai tas nozīmē, ka...
Vai esmu gariņš?
Esmu gariņš!
Zināju, ka neiederos starp cilvēkiem!
Man bija jābūt šeit.Es visu laiku esmu bijis gariņš!
Tu neesi gariņš, manu zēn.
Tu esi cilvēks.
Bet...
Vai esat pārliecināts?Esmu tāds pats kā visi pārējie?
Tu noteikti neesitāds pats kā visi pārējie.
Tu esi tāds kā neviens cits, vilciņ.
Vilciņ?
Vilciņ!
Es zinu, kas tu esi un par ko kļūsi.
Vai tu klausies?
Jā. Atvainojiet, ko?
Tā. Es negribu, ka uztraucies.
Vienkārši nēsā to maskuun neiekulies nepatikšanās!
Bet pag! Ja tiešām esmu cilvēks,kas notika Sargu laboratorijā?
Vai man tiešām ir spējas?
Visam savs laiks. Visam savs laiks.
Un ko nozīmē šis?
Mēs nenoklausījāmies! Nē.
Mēs vienkārši atbalstījāmies.
Jā, tieši tā. Atbalstījāmies.
Dažreiz vienkārši vajag labu atbalstu.
Jums trim jāizturas neuzkrītoši.Daudz neuzkrītošāk nekā līdz šim.
Neviens nedrīkst uzzināt, kas viņš ir.
Ko? Kāpēc? Kas es esmu?
Vairs nekādu jautājumu!
Jums trim jāpaliek savā istabālīdz turpmākiem rīkojumiem.
Bet, kungs...
Nekāda "bet", nekāda "ja",nekāda valrieksta.
Īpaši jau nekāda valrieksta.
Tātad mums tagad ir mājas arests?Nu, vareni.
Tev tiešām ir talants visu sabojāt,Vilkuzēn.
Ja tas vispār ir tavs īstais vārds.
Varbūt visiem būtu labāk,
ja tu atgrieztos virszemē,kur esi piederīgs.
Bet viņš ir piederīgs te.
Nē, es neesmu gariņš.
Zandrai taisnība.Arī te es neesmu piederīgs.
Klau, mēs varētu atgriezties guļamistabāun sarīkot tējas dzeršanu.
Vilcēn, vari izvēlēties cepumus.
Piedod, Asniņ! Nav noskaņojuma.
Nav noskaņojuma? Ēst cepumus?
Kaut Lukskrāfts man pateiktu, kas notiek.
Kā tu to domā - "pateiktu, kas notiek"?
Es nezinu.
Man vienkārši ir sajūta,ka viņš man nepasaka visu.
Un vēl tā viņa kaklarota...
Viņa kaklarota?
Jā. Viņam bija tāds piekariņš.
Dīvainākais - es zinu,ka esmu to jau redzējis.
Es to it kā atcerējos.
-Tiešām gan?-Jā.
Tā bija ļoti neskaidra atmiņa.
Un es dzirdēju kādu sakām,ka viņš zina, kas es tiešām esmu.
Un...Kaut es spētu atcerēties vairāk!
Žēl, ka mums jāpaliek savā istabā,
citādi tu varētu aizietuz Atmiņu labirintu.
-Kur?-Uz Atmiņu labirintu.
Tur glabājas visas pasaules atmiņas.
Izklausās ideāli. Ejam!
Ko? Nē!Nu, es nedomāju, ka mēs tiešām...
Ja atradīsim manu atmiņu,
varbūt varēsim noskaidrot,ko Lukskrāfts slēpj.
Labi. Pagaidi...
Mēs beidzot uzzināsim atbildes.
Tā, pagaidi mirklīti!
Atmiņu labirintā ir stingri aizliegtsieiet bez sardzes gariņa.
Zandra ir sardzes gariņš... kas vēl mācās.
Nē, nē!
Lukskrāfts skaidri pateica,ka jāpaliek istabā un jāpadzer tēja.
Bet tas būs tāds piedzīvojums!
Ej, ja gribi.
Mēs ar Asniņu iesim dzert tēju divatā.Vai ne, Asniņ?
Lūdzu!
Man jāuzzina, kas notiek.
Labi, Vilcēn. Es iešu.
Ko? Nē!
Neuztraucies, Zandra!Ja negribi nākt, mēs tiksim galā.
Labi, es iešu.
-Tiešām?-Paldies, Zandra.
Es to nedaru tevis dēļ.Es to daru Asniņa dēļ.
Bet, ja jādara kaut kas tik muļķīgs,mēs to darīsim, kā es teikšu.
Sarunāts.
Darīsim tā...
Ko tu dari gaitenī,kad jau izslēgta gaisma?
Nu taču! Paskaidro!
Nekaunība! Kā tevi sauc?
Un kā to raksta pa burtiem?
Kā tu uzdrīksties! Nāc atpakaļ!Es te esmu noteicējs.
Šī vieta ir milzīga.
Kā lai zinām, kur sākt meklēt?
Vajadzēs veducīti.
Oho!
Tas tevi vedīs pa labirintu.
Tu gan esi izpalīdzīgs veducītis!
Ko viņš dara?
Viņš ar tevi saskaņojas.
Atbrīvojies un domā par to atmiņu,lai varam ātri tikt galā.
Aiziet! Nedrīkstam pazaudēt to veducīti.
Jūs negribat te apmaldīties.
Pagaidiet mani!
Un, ja padomā: mēs tagad varējāmēst cepumus. Un dzert tēju.
Būtu droši un mājīgi.
Ko tā zīme norāda?
Neko. Vienkārši uzmaniesno atmiņas ēdājiem!
No kā?
No atmiņas ēdājiem.Tas ir jucekļu paveids.
Viņi ir apsēduši labirintuun pārtiek no atmiņām.
Laimīgā kārtā te patrulēdrosmīgie sardzes gariņi,
kas sargā pasaules atmiņasno atmiņas ēdājiem.
Bet labirints ir tik plašs,ka tā ir nemitīga cīņa.
Tāpēc visas atmiņas laika gaitā izdziest.
Zandra?Šie jucekļi taču ēd tikai atmiņas, vai ne?
Viņi taču neēstu garšīgus asniņus?
Neuztraucies, Asniņ! Ja kas atgadīsies...
Tev taisnība! Ar mums tagad ir Vilkuzēns.
Lai tie jucekļi piesargās!
Es nezinu gan.
Es gan zinu.
Tu viņiem sadotu, kā nākas, -tāpat kā Sargu laboratorijā.
Tu darītu: "Blīkš, bum, bā!"
-Tiešām?-Jā, tiešām.
Un jucekļi sauktu: "Īīī!"Un es sauktu: "Urā!"
Tu tikai tā stāsti.
Ei, nāc, tūļa! Veducītis iet turp.
Varbūt ejiet tālāk jūs abi.
Bet tu?
-Jums mani vairs nevajag.-Bet tev nav veducīša.
Ja nu tu apmaldies?
Man nevajag,lai varenais Vilkuzēns mani aizsargātu.
Pati tikšu galā.
Zandra, mums visiem jāturas kopā.
Lai tev labi klājasar jaunu labāko draugu!
Zandra, pagaidi!
Zandra!
Es laikam Zandrai diez ko nepatīku.
Neuztraucies!Viņai vajag laiku, lai atmaigtu.
Vai viņai viss būs labi?
-Vienai pašai?-Jā.
Viņa ir izturīgākais, drosmīgākaisun stiprākais gariņš, ko pazīstu.
-Tādi bija arī viņas vecāki.-Viņas vecāki?
Jā. Viņi arī bija drosmīgi sardzes gariņi.
Bet viņi nomira,kad viņa bija pavisam maza.
Cik bēdīgi!
Tad viņa atnāca dzīvot pie manisun manas ģimenes.
Tas noteikti ļoti palīdzēja -iegūt tik labu draugu kā tu.
Man apkārt nebija daudz cilvēku, kad augu.
Biju tikai es un mamma.
Jā, Zandrai ir līdzīgi.
Viņai ir grūti sadraudzēties.Bet viņai esmu es.
Un tagad viņai esi arī tu.
Skat! Veducītis.
Viņš apstājās.
"Viljama Vilka atmiņas.Vecums - viens gads".
Tās visas ir manas atmiņas?
Tā ir kā Vilkuzēna stāstu grāmata!
Es atceros Tediju.Viņš bija mans labākais draugs.
Domāju,ka mēs ar Tediju arī būtu labi draugi.
Kā jau teicu, man agrāk nav bijuši draugi.
Bet tagad tev ir.
Nē. Nē. Nē.
Jā! Atradu.
Kaklarota.
Lukskrāft, vai beigsi muļķoties?
Ko darīsim?
Es nesaprotu, kur problēma. Viņa ir prom.
Pagaidām. Bet viņa atgriezīsies.
Un, kad tas notiks, viņa nāks zēnam pakaļ.
Nu beidz, Lukskrāft!Kāpēc lai viņai vajadzētu cilvēkbērnu?
Ja šis zēns ir tas, ko es domāju...
Pat ja viņš ir,būtu neprāts vest viņu uz Fabriku.
Ja nu man ir taisnība un viņa viņu atrod?
Tas nav pieļaujams!
Mums viņš jāņem līdzi, lai aizsargātu.Lai sagatavotu.
Piedod, Lukskrāft! Pārāk riskanti.
Viņam jāpaliek virszemē,kur viņš ir piederīgs.
Viņi vēl neaptver, kas tu esi, bet es gan.
Es zinu, kas tu esi un par ko kļūsi.
Sargi sevi, vilciņ!
Tātad profesors Lukskrāfts tevi pazina,jau pirms tu te ieradies?
Laikam.
Es zināju, ka viņš kaut ko slēpj.
Ar ko viņš sarunājās?
Nezinu.
Un kas, pēc viņa domām, tu esi?
Nezinu.
Un kas - kā viņš baidās -nāks tevi meklēt?
Nezinu! Bet man tas jānoskaidro.
Ak vai!
Asniņ?
Zandra!
Palīgā!
Zandra!
Asniņ? Es nāku!
Palīgā!
Vai tas vēl ir aiz muguras?
Nē. Man liekas - mēs no tā atrāvāmies.
Neatrāvāmies!
Laid vaļā!
-Zandra!-Asniņ!
Liec mani mierā!
Viņš saķēris Vilkuzēnu!
Paldies, Zandra.
Nemainiet izkārtojumu! Nāciet ar mani!
Ak vai!
Ja ar mani kas notiks, pasakietmaniem zariņiem, ka es viņus mīlu!
Un Normenam. Nabaga Normens!
-Ko viņš dara?-Ko?
Lai viņš beidz!
Ko?
Tas beidzās.
Kas tas?
Ko?
Ak nē!
Ko? Kas notiek?
Man liekas - viņš sauca papildspēkus.
Atmiņas ēdāji.
Bēgam!
Ai, nē!
Esam ar tevi, Asniņ.
Ko nu?
Mēs stāvēsim un cīnīsimies.
Atkāpieties, jūs abi! Es tikšu galā.
Ko tu dari?
Neļaušu tev to darīt vienai.Esmu kopā ar tevi.
Kāpēc?
Tāpēc, ka draugi turas kopā.
Tas ir mīļi.
Bet viņu ir tūkstošiem!
Mums vajag jaunu plānu. Ātri!
Tā. Jauns plāns.
Zandra!
Mums izdevās!
Nekad vairs tā nedari!
Tā. Man ir tikai viens jautājums.
Kā mēs tiksim lejā?
Jo viņi nāk augšā.
Man ir plāns.
Jā!
Tas bija labi, cilvēk.
Bēgam!
Atmiņas sargi!
Ko jūs, garucīši, te darāt?
Mēs tiksim galā ar šiem atmiņas ēdājiem.
Ņem šo! Un aizved draugus drošībā!
Notikusi vēl viena ielaušanās.
Atmiņu labirintā. Viņu ir simtiem!
Vai neredzat, ka jucekļu spēks pieaug?
Mēs nedrīkstam to ilgāk ignorēt.Pareģojums saka...
Pareģojums? Atkal šie nieki?
Mums nav laika tavām muļķībām, Lukskrāft.
Kādi nieki?
Tās nav muļķības.
Ļaujiet atvest zēnu šurp!
Mēs varam viņu apmācīt.
Sagatavot viņu tam, kas nāks,un tai lomai, kas viņam paredzēta.
Mums viņš būs vajadzīgs.Tā ir vienīgā iespēja.
Vai tu vispār zini, kur šis zēns ir?
Nē.
Bet mums ir jārīkojas.
Laiks ir pienācis. Aiz tā stāv viņa.
Atvaino, Lukskrāft,
bet mēs nevaram būt droši, ka šim jucekļuuzbrukumam ir jebkāds sakars ar viņu.
Jucekļi uzbrūk visu laiku.Tāda ir lietu kārtība.
Es atradīšu citu veidu, kā to pierādīt.
Tagad, ja atvainosiet,man jādodas ceļojumā.
Lukskrāft, nepārsteidzies!
Lai tas vecais muļķis iet!
Tātad Lukskrāfts gribēja atvest tevi šurp,
bet pārējie teica,ka tas ir pārāk bīstami?
Jā, un ka es te neesmu piederīgs.
Man prieks, ka te esi, cilvēk.Man pret briesmām nav iebildumu.
Man tāpat!
Nu, izņemot tās briesmas.
Es gribu jums pateikties, ka man palīdzat.
Ziniet, es...
Labi, tikai nesāc liet asaras!
Bet piedod, ja biju tāda...
Īgņa?
Jā. Apmēram tāda.
Manu karalien!
Tas zēns. Viņš ir šeit.
Tulkojusi Inguna Puķīte