ОСМА ГЛАВА,
В която Вълчун намира спомен
Горкият Вълчо.
Дали Вещумел ще бъде много ядосан?
Опитвам се да чуя.
Така де, беше заобиколен от опустошители.
Нали, Пух?
Всъщност, добре че Вълчо бе тамда спаси положението.
Прояви се като истински герой.
Опустошителите бяха като зашеметени.
Той развъртя меча и "бум", а те: "О, не!".
И тогава аз...- Стрък! Ако обичаш, просто...
Сбърках ли нещо?
Не, виж, аз просто...
Не знам защо толкова го харесваш.
Има нещо странно в него.
Уж е човек,а видя какво стана в лабораторията.
Не съм виждала такъв като него.
Всъщност знаем ли кой е?
Наш приятел.
Откога са ни нужни други?
Все едно. Просто да подслушаме.
И след това "бум"?
Бум.
Явно представата ти за дискретносте различна от моята.
Съжалявам, сър.
Не исках да правя сензации.
Опитвах се да се впиша тук.
Моля ви, не ме връщайте вкъщи.
Да те връщам? Не. Не можеш да си тръгнеш.
Не мога ли?
Искам да кажа остани, щом толкова искаш.
Разбира се.
У теб ли е още онази джунджурия?
Джунджурия?
Имате предвид Екскалибум! Да.
Е, каквото е останало.
И си го направил сам?
Да, но не действаше досега.
Докато опустошителите настъпваха,
някак си забравих, че не е истински меч.
Забравил си?
Да, сякаш стана истински. Само за миг.
Не знам как да го обясня,но сега не мога да го задействам.
Май е счупен.
Изумително.
Ще го оправите ли?
Силата не е в това парче картон, момче,а в теб.
В мен ли?
Ти си го направил, нали?
Да.
Както и онази летяща чанта,с която се изстреля?
По-скоро е турбораница...
Чакайте, а вие откъде знаете?
Ти си този,който вдъхва сила на предметите.
Почти като елфин.
Като елфин?
Това означава ли...
Елфин ли съм?
Елфин съм!
Ето защо бях чужд на хората.
Мястото ми е било тук. Елфин съм!
Не си елфин, момчето ми.
Човек си.
Но...
Сигурен ли сте?Значи съм като всички останали?
Определено не си като останалите.
Никой не е като теб, вълче.
Вълче?
Вълче.
Знам кой си и в кого ще се превърнеш.
Слушаш ли ме?
Да. Извинете, какво?
Виж, не се тревожи.
Просто не сваляй маската и не бий на очи.
Но ако наистина съм човек,какво се случи в лабораторията?
Имам ли сила?
Ще разбереш, когато му дойде времето.
А това как да го разбирам?
Не сме подслушвали!
Просто се бяхме облегнали.
Да, точно така.
Понякога се налага да се облегнеш.
Искам и от трима ви да сте незабележими.Много повече от преди.
Не бива да се разбира кой е той.
Какво? Защо? Кой съм?
Стига въпроси.
Ще стоите в стаята си до второ нареждане.
Но, сър...
Без "но", без кокосово масло!
Особено последното.
Значи сега сме наказани?Страхотно, няма що.
Имаш талант да забъркваш каши, Вълчуне.
Ако изобщо се казваш така.
Май за всички ще е по-добре,
ако се върнеш на повърхността.
Мястото му е тук.
Не, не съм елфин.
Зандра е права. Мястото ми не е и тук.
Какво ще кажете да си направимчаено парти в общежитието?
Вълчо, ти избери бисквитите.
Извинявай, Стрък. Не съм в настроение.
Не си в настроение? За бисквити?
Така искам Вещумел да ми каже какво става.
Какво имаш предвид?
Не знам.
Просто имам чувството, че премълчава нещо.
А и онази негова огърлица...
Огърлицата му?
Да, носеше някакъв медальон.
Странното е, че ми е някак познат.
Проблесна ми спомен.
Нима?- Да.
Беше изключително неясен.
И чух глас, който каза,че знае кой съм всъщност.
Да можех да си спомня още!
Жалко, че сме затворени тук.
Можеше да идеш в Лабиринта на спомените.
В кое?- В лабиринта.
Там се съхраняват всички спомени.
Идеално! Да вървим тогава.
Какво? Не! Нямах предвид наистина да...
Ако открием моя спомен,
може би ще разберем какво крие Вещумел.
Чакай, поспри се...
Най-сетне ще получим отговор.
Само момент!
Строго е забравено да се влиза в лабиринтабез елфин пазител.
Зандра е пазител в процес на обучение.
Не!
Вещумел изрично каза да си стоим в стаятаи да пием чай.
Ще бъде голямо приключение!
Върви, щом искаш.
Ние със Стрък сами ще си направимчаено парти. Нали?
Моля ви.
Трябва да разбера какво става.
Добре, Вълчо, ще дойда.
Какво? Не!
Спокойно, Зандра. Не си длъжна да идваш.
Добре, идвам.
Наистина ли?- Благодаря.
Не го правя заради теб, а заради Стрък.
Но ако ще вършим такава глупост,ще командвам аз.
Съгласен.
Слушайте сега...
Какво правиш в коридораслед угасянето на лампите?
Чакам обяснение!
Каква наглост! Как ти е името?
И как се пише това име?
Как смееш! Връщай се.Аз съм блюстител на реда!
Този лабиринт е огромен!
Откъде изобщо да започнем да търсим?
Трябва ти водител.
Той ще те насочва.
Услужливото ми водителче!
Какво прави?
Свързва се с теб.
Отпусни се и мисли за спомена,та да се свършва.
Тръгвайте! Ще го изпуснем.
А не бива да се губим тук.
Чакайте ме!
А сега можеше да хапваме бисквитии да пием чай.
В безопасност и уют.
Какво означава този знак?
Нищо. Само се пази от споменоядците.
От кое?
Споменоядци. Те са вид опустошители.
Въдят се из лабиринта и ядат спомените.
За щастие смелите пазители патрулират
и бранят спомените от споменоядците.
Но лабиринтът е огромени битката няма край.
Затова спомените избледняват с времето.
Зандра,тези твари ядат само спомени, нали?
Не биха излапали вкусни стръкчета?
Не се тревожи. Ако нещо стане...
Права си! Нали Вълчун е с нас?
Тежко им на опустошителите.
Не съм сигурен.
Но аз съм!
Ще ги разбиеш, както станав Лабораторията на пазителите.
Ето така - прас, бум, бам!
Така ли?- Точно така.
Опустошителите ще крещят...А аз ще викам: "Ура!".
Само така говориш.
Побързай. Водителчето отива натам.
Вие вървете.
А ти?
Вече не съм ви нужна.- Но ти нямаш водител.
А ако се изгубиш?
Няма защо великият Вълчун да ме пази.
Ще се оправя сама.
Зандра, не бива да се делим.
Забавлявай се с новия си другар.
Зандра, почакай.
Зандра!
Зандра май не ме харесва.
Не се тревожи.Дай й малко време да се отпусне.
Ще се оправи ли?
Сама?- Да.
Не познавам по-корав, смел и силен елфин.
Също като родителите й.- Така ли?
Да, и те бяха смели пазители.
Но починаха, когато тя беше много малка.
Колко тъжно.
После дойде да живее у нас.
Сигурно вашето приятелствомного й е помогнало.
Аз не съм расъл сред много хора.
Бяхме само аз и мама.
И Зандра е малко саможива.
Трудно се сприятелява. Но има мен.
А сега има и теб.
Виж, водителчето.
Спря.
"Спомените на Уилям Улф, на една годинка".
Това са моите спомени?
Като вълчунски дневник е!
Спомням си Теди, най-добрия ми приятел.
И с Теди щяхме да сме страхотни приятели.
Както ти казах, нямах приятели.
Но вече имаш.
Не. Не. Не.
Ето го! Това е.
Медальонът.
Вещумел, би ли престанал?
Какво ще правим?
Не виждам проблем. Нея я няма.
Да, но ще се върне.
И тогава ще потърси момчето.
Стига, Вещумел. За какво й е човешко дете?
Ако е същото момче...
Дори да е,лудост е да го водим във Фабриката.
А ако съм прав и тя го намери?
Не бива да го допускаме!
Да го вземем с нас,за да го предпазим и подготвим.
Не бива, твърде е рисковано.
Трябва да остане тук, където му е мястото.
Те още не осъзнават кой си,
но аз знам и съм наяснов кого ще се превърнеш.
Пази се, вълче.
Значи професор Вещумелте е познавал още отпреди?
Явно.
Знаех си, че крие нещо.
С кого говореше?
Не знам.
И кой си мисли, че си?
Нямам представа.
Коя е тази, която щяла да те търси?
Не знам! Но трябва да разбера.
Майчице.
Стрък?
Зандра!
Помощ!
Зандра!
Стрък? Идвам!
Помощ!
Това нещо още ли е зад нас?
Не. Май му се измъкнахме.
Не сме!
Пусни!
Зандра!- Стрък!
Остави ме!
Хвана Вълчун!
Благодаря.
Следвайте ме в боен ред!
Да му се не види.
Ако не оцелея,кажете на клонките ми, че ги обичам.
И на Норман. Горкичкият!
Какво прави?- Какво?
Накарайте го да спре!
Какво?
Спря.
Какво е това?
Какво?
О, не.
Какво става?
Май повика подкрепление.
Споменоядци.
Бягайте!
Не!
С теб сме, Стрък.
Ами сега?
Изправяме се и се бием.
Стойте назад. Аз ще се оправя.
Какво правиш?
Няма да те оставя сама. С теб съм.
Защо?
Приятелите се подкрепят.
Колко мило.
Но те са хиляди!
Бързо ни трябва нов план.
Добре. Нов план.
Зандра!
Успяхме!
Друг път не прави така.
А сега имам само един въпрос.
Как ще слезем оттук?
Понеже те се катерят.
Имам план.
Да!
Браво, човеко.
Бягайте!
Пазители на спомени!
Какво правите тук, елфинчета?
Оставете споменоядците на нас.
Вземи. И бягайте на сигурно място.
Поредното нахлуване.
В Лабиринта на спомените. Стотици са!
Не виждате ли, че се активизират?
Да си отворим очите. Пророчеството...
Пак ли запя старата песен?
Нямаме време за глупостите ти.
Трябва да ме чуете!
Не са глупости.
Нека доведа момчето тук.
Можем да го обучим.
Да го подготвим за това, което предстои,и ролята, която му е отредена.
Нужен ни е. Няма друг изход.
Знаеш ли изобщо къде е момчето?
Не.
Но да действаме.
Часът удари. Зад всичко това стои тя.
Съжалявам, Вещумел.
Не можем да сме сигурни,че това нападение има нещо общо с нея.
Опустошителите вечно атакуват.Така е устроен светът.
Тогава ще ви го докажа другояче.
А сега ме извинете. Дълъг път ме чака.
Вещумел, не прибързвай.
Нека върви старият глупак.
Значи Вещумел е искал да те доведе тук,
но другите са казали, че е опасно?
Да. И че мястото ми не е тук.
Аз обаче се радвам, че си тук, човеко.И не се боя.
И аз!
Е, не че не ме е страх.
Искам да ви благодаря, че ми помагате.
Така де, аз...
Стига сълзливи обяснения.
Но съжалявам, ако съм била малко...
Кисела?
Да, нещо такова.
Кралице моя.
Момчето е тук.
Превод на субтитритеБоряна Богданова