4 SKYRIUS
„Kuriame miške nutinka bėda“
Palauk, kol pamatysišitą laboratoriją, Vilkiau.
Tai puikiausia, nuostabiausia,fantastiškiausia laboratorija.
Nerealiausia, superinė,pasakiška laboratorija. Pati…
Medžių laboratorija, brolau.
Zandra, sugadinai staigmeną.
Oho.
Taigi, čia jūs kuriate medžius?
Ir daug daugiau.
Nagi, Vilkiau, sukurkime kelis medžius.
Šaunuolis, Ūgli.Kaip smagu vėl turėti klasėje Bervidį.
Žinot, aš maniau, kad medžiaiišauga iš sėklų, gilių ir panašiai.
Turi dar daug išmoktiapie pasaulį, žmogau.
Nekreipk į ją dėmesio. Eikš, parodysiu.
Matai, mes, elfai,sukuriame šiek tiek medžių,
bet pasauliui medžių reikia labai daug.
Šie gudruoliai gali susikurti patys.
Kas dabar?
Dabar lauksime.
Kiek?
Maždaug dešimt metų. Argi ne smagu?
Pažiūrėkite, kas čia.
Prašau pasitikite Florą Bervidę.
Savo laiku ji buvo pirmūnė,o dabar yra kvalifikuota miško elfė.
Praktikuokitės ir vieną dienąbūsite kaip Flora.
Ei, ten mano sesuo.
Flora!
Labas.
Profesore. Mūsų miškededasi kažkas keisto.
Mums išties praverstų pagalba.
Ar galėčiau pasikviestiį pagalbą savanorių elfukų?
Žinoma.
Ar yra savanorių?
Aš! Štai čia! Aš! Alio!
- Aš! Čionai!- Dar kas nors?
- Bet kas. Zandra?- Aš! Alio!
Mielai, Flora. O galiu pasiimti Ūglį?
Gerai.
Valio! Galiu pasiimti Vilkių?
Gerai.
Jėga. Dar vienas portalas.
Na štai. Sveiki atvykę į mano mišką.
Paprastai čia būna daug linksmiau.
Dėl ko medžiai taip susirgo?
Nežinau, Ūgli. Nesu mačiusinieko panašaus. Vargšeliai.
Su šituo rūku kažkas negerai.
Kas jį galėjo sukelti?
Gal žmonės.
Žmonės išties pridarė daug bėdos.
Tai yra, jie kerta mūsų medžiusgreičiau, nei mes juos kuriame.
Bet tai - kas kita.
Atleiskite, ponia. Kaip laikotės?
Jos būklė prasta.
Pažiūrėsiu, ar galiu jai padėti.
Per šitą rūką beveik nieko nesimato.Be to, temsta.
Sekundėlę palūkėkite, aš tuoj grįšiu.
Nemanai, kad…
Juk nemanai, kad šiame miškeatsirado suiručių,
ką, Zandra?
Suiručių? Nemanau, Ūgli.
Kas tie suirūnai?
Jos „suirutės“.
Suirutės - bjauriausios, kraupiausios,tamsiausios ir baisiausios būtybės
visoje visatoje.
Nemėgstu apie jas kalbėti.
Aš…
Kur bepasisuksi
tyko suirutės, siekiančiossugriauti kilnų elfų darbą.
Vienos šliaužia, kitos plaukia,sklendžia, skrenda dangumi.
Saugokis visų padarųšviečiančiomis akimis.
Jos sėlina ir rėplioja,tamsą ir sielvartą dovanoja.
Mes esame elfai, o jos - mūsų priešai.
Suirutės sukelia chaosą.
Jos viską griauna.
Suirutės sunaikina viską,ką sukuriame mes, elfai.
Norėčiau, kad čia bent viena jų būtų,parodyčiau, kas čia bosas.
Ei, Zandra? Jei Ūglis - ten,kieno čia šešėlis?
Ūgli! Zandra! Saugokitės!
Suirutės!
Štai iš kur tas rūkas.
Tos bjaurybės užleido rūku visą mišką.
Nieko keisto, kad medžiai susirgo.
Ką darysime?
Kovosime.
Ne, bėgsime.
Nagi. Grįžtame į portalą.
Čionai.
Stokite.
Mes bėgame ratu.
Pasimetėme nuo Floros?
- Flora!- Ūgli. Viskas bus gerai.
O jei suirutės sugrįš?
Gal jos - mums už nugaros.
Jos gali būti bet kur.
Kodėl aš pasisiūliau savanoriu?Motina perspėjo, kad nebūčiau drąsuolis.
„Visada klausyk motinos.“Motina visada taip sako.
Ūgli, ant tavęs kažkokie maži…
Nuimkit juos!
Nejudėk, Ūgli.
Medžiams kenkia ne rūkas.Jiems kenkia šie šliužai.
Todėl tos nedorėlės užleido čia rūką.
Tam, kad paslėptųsavo bjaurių draugužių šliužų eibes.
Todėl, jei išsklaidysime rūką…
Galėsime įkrėsti šliužams į kailį.
Taip!
Bet kaip mes atsikratysime rūko?
Manau, kad žinau būdą.
Tobula.
Tai - šlamštas.
Ne šlamštas.
Mums tereikia lašo vaizduotės.
Ir lipnios juostos.
Kas ta juosta?
Eikš. Padėk man.
Tai vis tiek šlamštas.
Bet, matyt, jūs jį pataisėte savaip.
Pasiruošęs? Pradedam.
Jis iš tikrųjų veikia?
Iš tikrųjų veikia!
Gerai, prie darbo.
Ūgli!
Flora? Flora!
Ūgli! Ačiū Dievui, tu sveikas.Aš taip nerimavau.
Visur tavęs ieškojome, bet rūkas…
Palauk. Kur dingo rūkas?
Aš jį išsklaidžiau.
Vilkius su Zandra man padėjo.
Jūs jį išsklaidėte? Kaip?
Mes radome tokį keistą žmonių prietaisą.
Ten, miške.
Rūkui išsisklaidžiussurinkti šliužus buvo lengva.
- Šliužus?- Bjaurieji šliužai.
Mažos įkyrios suirutės.
Bet juos lengva įveikti,jei tik juos matai.
Nesu mačiusi, kad skirtingossuiručių rūšys taip dirbtų kartu.
Atrodo, kad jūs trysišgelbėjote mūsų mišką.
O, ne.
Vargšė senutė neatlaikė.
Ei, Ūgli, žiūrėk.
Lįsk į žemę.
Gal galėsime grįžti jos aplankyti?
Žinoma, Ūgli.
5 SKYRIUS
„Kuriame Ūglis patenka į komandą“
Gerai, Ūgli. Pasiruošęs? Vienas.
Vienas.
Turėtum sakyti: „du“.
Trys.
- Du!- Ūgli, ne taip žaidi.
Bet taip smagu.
Penki.
Po paraliais!
Po šimts lapelių! Jie žaidžia„Sergėtojus ir suirutes“.
Suirutės?
Ne tikros. Tai tik kvailas žaidimas.
Šaunu! Nori pažaisti?
Nieku gyvu. Skaitau apiepenktąjį Driadžio mūšį.
Tuoj prasidės įdomiausia dalis.
Kas tas Driadis?
Driadis - tai portalo medžio pavadinimas.
Žinai, to, kuris stovi vidury atriumo.Sunku nepastebėti.
Jo šaknys išsiraizgiusios po visą fabriką,
jos jungia laboratorijas su paviršiumi.
Štai kas tai. Nuostabu.
Jei tu nieko prieš, eik,pažaisk su Ūgliu ar ką.
Kas negerai, Ūgli?
Jie nepriima manęs žaisti.
Ką? Mes tuoj pažiūrėsime. Eime, Ūgli.
Palauk! Vilkiau!
Sakiau, kad vienas bendrabutisžaidžia prieš kitą.
Jūsų bendrabučio čia nėra. Todėl - viso.
Aš iš Ūglio bendrabučio.Mes žaisime kaip komanda.
Komandai reikia penkių narių.
Tada žaisime visi.
Valio!
Ką tu darai?
Mes negalime žaisti.
Tu net nežinai,kas tai per žaidimas. O Ūglis…
Aš myliu Ūglį,bet mes neturim jokių šansų.
Pralaimėsime.
Nežinau. Man gerai sekasi žaisti.
Esu tikras, kad suprasiu.Be to, bus smagu.
Eime.
Ar negirdėjai? Mes pralaimėsime.
Zandra, ateik pažaisti.
Atleisk, Ūgli. Reikia, kad žaistų visi.
Gaila, kad Zandra - tokia bailiukė.
Bailiukė?
Gerai. Žaidžiam dabar.
Taip!
Gerai, taisyklės paprastos.
Mes - suirutės. Turime pasiekti tą akmenį.
Jie - sergėtojai,todėl turi mus sustabdyti.
Per kitą raundąapsikeisime pusėmis. Aišku?
- Aišku.- Gerai.
Sergėtojai!
Suirutės!
Pirmyn!
O, taip. Jei taveišmuša rutuliu, iškrenti.
„Išmuša rutuliu“? Kaip suprasti?
Ūgli, neatsilik!
Vilkiau, bėk!
Baikit. Negaliu jumis patikėti.
Nemalonu pripažinti, Zandra,bet buvai teisi.
Gal tau nereikėjo žaisti.
Nagi. Dabar mes - sergėtojai.
Dabar tau puikiai seksis, Zandra.
Ei, verčiau pasitempk, žmogau.Ūgliui reikia, kad laimėtume.
„Sergėtojai ir suirutės“.Pamenu šitą žaidimą.
Sergėtojai.
Suirutės.
Pirmyn!
Taip! Į tavo spindintį veidą!
Gerai, mes - vėl suirutės.
Pypsiau, bėk į kairę. Onaira - į dešinę.Aš bėgsiu tiesiai prie akmens ir…
Pala.
Ar aš - susiraitęs kirminasar drebanti gyvatė?
Čia ne gyvatė.
Akivaizdu, kad čia - žaibas.
Nežinau. Man panašu į gyvatę.
Čia nėra gyvačių! Pamiršk gyvates!
Zandra. Ramiau. Juk turi būti smagu.
Manai, kad pralaimėti - smagu?
Turime laimėti. Dėl Ūglio.
Tikrai? Dėl Ūglio?
Sergėtojai.
Suirutės.
Ūgli!
Atmink, svaidyk energiją ar panašiai.
Pirmyn!
Tuoj bus energijos rutulių.
O varge… Tiek to. Vilkiau, tu…
Nesijaudink, Zandra.Svarbiausia - riešo miklumas.
Ei, judu.
Pripažink, visai juokinga,kad jūs visi taip nemokate žaisti.
Ir…
Ei, juokučiai. Manote, kad čia - žaidimas?
Taip.
Jėga! Nuostabu! Pirmyn!
Sergėtojai.
Suirutės.
Pirmyn!
Traukitės į dešinę!
Ne, į kitą dešinę. Ne, į kitą pusę!
Ne!
Zandra, regis,man galimai įskilo mano aura.
Taip, man irgi.
O tu? Tu irgi sužeistas?
Turbūt man teks laimėti vienai.
Žinai, prieš atvykdamas čianeturėjau daug draugų,
todėl niekas to nesupranta geriau už mane.
Laimėti nėra taip smagu, jei esi vienas.
Žiūrėkit, jie bučiuojasi.
Ei, Ūgli. Nemaniau, kad iš tavęsbus naudos, bet klydau.
Tu - geriausias žaidėjas… mūsų komandoje.
Ačiū tau.
Ei, Zandra, gali visada prisijungtiprie mūsų bendrabučio.
Tada gal bent turėtum šansą laimėti.
Ei, Tali.
Verčiau pralaimėsiu milijoną žaidimųsu Ūgliu, nei laimėsiu 1-ą tašką su tavim.
- Eime, Vilkiau.- Bet mes likome trise.
Ar mes neiškrentam?
Na jau ne. Žaidžiame dėl Ūglio.
Taip, dėl Ūglio.
Pirmyn!
Sergėtojai.
Suirutės.
Pirmyn!
Zandra!
Tavo kairėje.
Geras smūgis.
Zandra!
Ir vėl aš laimiu. Niekas neįveiks…
Tali iškrito.
O Ūglis vis dar žaidžia!
Bėk, Ūgli, bėk!
Bėk į kitą pusę!
Vajetau.
Ūgli.
Taip!
Taip! Tau pavyko!
Taip! Puiku!
Tau pavyko!
Ūgli!
Kodėl visi džiūgauja?
Mes laimėjome. Didele persvara.Jūs pelnėte tik vieną tašką.
Bet buvo smagu.
Ūgli!
Išvertė Sandra Siaurodinė