‫- סדרה מקורית של NETFLIX -‬
‫- חטיבת ביניים חוצות וויינדינג -‬
‫טוב, אסור שאיש ידע על זה.‬ ‫-סויר גמר את רוב הבקבוק.‬
‫להגנתו, בקושי נשאר שם משהו.‬
‫למה רשמתי אותנו למועדון המדע, לדעתכן?‬ ‫-אני לא יודעת. את שונאת לישון?‬
‫כדי לעצור את המכשפות האלו,‬
‫נזדקק לכמה שיותר שיקוי הסתרה.‬
‫בסדר. פחות פטפוטים, יותר עבודה.‬ ‫הלימודים מתחילים בעוד חצי שעה.‬
‫לוסי, את בטוחה שהשגת את הרכיבים הנכונים?‬
‫באמת מצאת שיער טריטון?‬
‫שיער טריטון, שיער כלב…‬ ‫הם באמת שונים כל כך?‬
‫כן.‬
‫בסדר. מה עכשיו?‬
‫"שלב 12. ערבבו את השיקוי‬ ‫ואמרו, 'סטוס מופיס אין וניפשיוס'".‬
‫סטוס מופיס אין… מה?‬
‫וניפשיוס.‬
‫משהו כזה.‬
‫וניפמיפשרמפר.‬
‫שום דבר לא קורה.‬
‫בסדר…‬
‫לדעתי כדאי שנלך.‬
‫מה זה? יום הריסת בית הספר של מועדון המדע?‬
‫אני אסתפק במועצת התלמידים, תודה.‬
‫מה קורה?‬
‫מה עשיתן לי, מוזרות?‬
‫אני נראית כמו קציץ בשר מהלך עם עיני ינשוף.‬
‫זה לא טוב.‬
‫גם זה לא.‬
‫אוי, לא.‬ ‫-אוי ואבוי.‬
‫שובי לצורתך, לא פחות ולא יותר!‬
‫את הטלת עליי כישוף כרגע?‬
‫למה היא לא משתנה בחזרה?‬
‫אולי כי אנחנו‬ ‫לא באמת יודעות מה אנחנו עושות.‬
‫תשני אותי בחזרה, מייד!‬
‫אני די בטוחה ששימוש במעבדת המדע‬ ‫ליצירת שיקויים מנוגד לכללי בית הספר.‬
‫אבל אני חייבת להודות‬ ‫שהפיכת ילדים לחתולים זה פשוט סוף.‬
‫אני מקווה שב"סוף" את מתכוונת ל"זוועתי"!‬
‫ניסינו כל מה שאנחנו עושות בדרך כלל‬ ‫כדי לשנות אותם בחזרה, אך זה לא מצליח.‬
‫טוב. בסדר.‬
‫האנציקלופדיה של המכשפות.‬
‫טוב, שיקויים…‬
‫אמרת שיקויים?‬ ‫-השתמשתן בכל המרכיבים שהיו ברשימה שלכן?‬
‫כן, פחות או יותר.‬
‫"כשמכינים שיקויים,‬
‫יש לבצע את ההוראות בדיוק נמרץ,‬
‫או שהכישוף לא יפעל."‬
‫בעיקרון יצרתן שיקוי שונה מאוד ולא ידוע.‬
‫לדעתי זוהי הערכה מדויקת.‬
‫יש שיקוי להיפוך כשפים?‬
‫לא מצאתי כזה. את רוצה להסתכל?‬
‫הוא מהמם.‬
‫שכה אחיה.‬
‫- שיקוי היעלמות -‬
‫חי נפשי, באמת יש שיקוי היעלמות.‬
‫תמיד חשבתי שזאת רק אגדה.‬ ‫-גברת ג'וניפר?‬
‫תתמקדי.‬ ‫-בסדר, סליחה.‬
‫היפוך…‬
‫הינה. כן, זה אמור להצליח.‬
‫אמור?‬
‫אמור להצליח?!‬
‫את ראית אותי?!‬
‫טוב, אנחנו ננסה להכין‬ ‫שיקוי קסם חדש ואת תהיי שמרטפית חתולים?‬
‫כדאי שתזדרזי, וילה וורד!‬
‫טוב, להתראות!‬
‫אני פנויה לעבודות אחרות,‬ ‫כיפיות יותר, עבודות של מכשפות.‬
‫"ווילה היקרה,‬
‫הצטרפי אלינו לתה ולפינוקים אחרי הלימודים.‬
‫נ"ב: אנחנו גרות בבית הישן שבראש הגבעה."‬
‫- האלווין שמח -‬
‫בסדר. אנחנו יכולות לעשות את זה, נכון?‬
‫אני מקווה שכן. סילוק מבית הספר לא נמצא‬ ‫ברשימה של מה שאני רוצה לעשות לפני שאמות.‬
‫לאיזה ילדה בת 12 יש רשימה כזאת?‬
‫רשימת השמעה, כן. אבל רשימה כזאת? לא.‬
‫שתי כפיות של אצטרובל מיובש.‬
‫בסדר. כעת סובבי את הקמע נגד כיוון השעון.‬
‫"היפוך היפוכוס,‬ ‫הפוך את הכישוף שעלינו הוטל בטעות."‬
‫נראה לי שזה בכיוון השעון.‬
‫לדעתי זה הצליח גם כך!‬
‫נכון שיהיה מגניב‬ ‫אם ניצור בטעות את הקאפקייק הכי טעים בעולם?‬
‫סליחה. צריך להתמקד. הבנתי.‬
‫כן.‬
‫טוב, אתן מוכנות?‬
‫המנהל מקיי!‬
‫- אני הבוס -‬
‫וילה וורד משתמשת‬ ‫במועדון המדע כדי ליצור שיקויים משונים‬
‫ודברים משונים מאוד מתרחשים.‬
‫ניסויים מדעיים לא מורשים‬
‫אסורים בהחלט בבית הספר הזה.‬ ‫-זה בהחלט לא מורשה.‬
‫היא עושה כל מיני דברים‬ ‫בחדר המדע עם מין קמע ממש מוזר.‬
‫סלח לי, וויאט.‬
‫יש!‬
‫תודה לאל. בסדר.‬ ‫-אנחנו ממש מצטערות על הפשלה,‬
‫אבל באנו לסדר הכול. טפי?‬
‫טפי.‬ ‫-טפי.‬
‫טפי.‬ ‫-תודה.‬
‫תתרחקי ממני.‬ ‫אני לא אשתה שום שייק בוצי, סגול ובוהק.‬
‫מדהים ומיסטי, אבל כנראה לא טוב.‬
‫בסדר. בנות, לשולחנות שלכן.‬ ‫תתנהגו כרגיל. אני אטפל בחתולים.‬
‫בסדר!‬
‫בואו נעשה את זה. אתה ראשון.‬
‫שמרי על שקט, הבנת אותי?‬
‫את ממש חמודה.‬
‫גם את.‬
‫תניחי אותי!‬ ‫ולכי לקנות לי קרם חזק נגד קמטים!‬
‫בוקר טוב, תלמידים.‬
‫ברוכים הבאים ליום‬ ‫נורמלי לחלוטין שהכול נורמלי בו.‬
‫כנשיאת מועצת התלמידים,‬ ‫אני מתנגדת לנעילת תלמידים חתולים במחסן.‬
‫אני הולכת לדווח על כך למנהל מקיי מייד!‬
‫כן, נורמלי לחלוטין.‬
‫מה?‬
‫מה קורה? אנחנו מתהפכים!‬
‫ווילה, נכנסנו רשמית לתחום‬ ‫של "אני צריכה להתקשר לאבא שלך" ‬
‫בגלל כל עניין הקסמים הזה.‬ ‫הוא יוצא קצת מכלל שליטה.‬
‫למרות שזה מדהים!‬
‫נראה שיצרנו את השיקוי‬ ‫הנכון הראשון שלנו. זה לא קרה עדיין.‬
‫את קוראת לו נכון?‬ ‫-במובן של "אני יכולה להביט לתוך האף שלך".‬
‫מה נעשה?‬
‫סדרו את זה!‬
‫טוב שזה לא מתפשט.‬
‫הרצפה היא עדיין הרצפה כאן.‬
‫בואו!‬
‫אני ארד לחקר העניין.‬
‫גברת ג'וניפר, ווילה וורד…?‬
‫מה קרה כרגע?‬
‫זה ממש כיף, חבר'ה. נכון?‬
‫אני הפוך. ותקוע כך!‬
‫זה מנוגד לחוקי הפיזיקה.‬
‫ווילה וורד!‬
‫ובכן, אחותי המתוקה,‬ ‫זמננו הולך ואוזל באופן רשמי.‬
‫אני מקווה שוויאט‬ ‫יצליח לארגן לנו הפתעה היום,‬
‫אבל אם לא,‬ ‫אנחנו זקוקות לתוכנית "וו". את מבינה?‬
‫תשובות דחופות אני אובה,‬ ‫תני לנו אותן ונגמול לך ביד רחבה.‬
‫ווילמה, בבקשה, עברי הלאה.‬ ‫התשובה אינה נמצאת בקדרה.‬
‫תפסיקי להיות מיושנת כל כך.‬ ‫בגללך יש לנו סטריאוטיפ של מכשפות.‬
‫תשובות דחופות אני אובה,‬ ‫תני לנו אותן ונגמול לך ביד רחבה.‬
‫את רואה?‬‫ ‬‫זה פועל!‬
‫חיזיון.‬
‫חיזיון של…‬
‫ניל הנורמלי?‬
‫זה לא מה שציפיתי לו.‬
‫ידעתי שהתשובה נמצאת בקדרה!‬
‫אבל לפני רגע…‬ ‫-תראי.‬
‫הוא נמצא ממש כאן, במרפסת הקדמית שלנו.‬
‫הכוחות האפלים מסרו אותו לידינו.‬
‫דלת.‬
‫השרירים התלת-ראשיים שלי גמורים.‬
‫המנהל מקיי!‬
‫בליין?‬ ‫-כן, זאת אני, בליין.‬
‫הנשיאה של מועצת התלמידים ותלמידה מעולה.‬
‫אני נמצאת כאן כדי ליידע אותך‬
‫על הפרות של קוד ההתנהגות‬ ‫בחטיבת הביניים חוצות וויינדינג.‬
‫ווילה וורד היא מדענית מטורפת.‬
‫היא הייתה במעבדה והפכה אותנו לחתולים.‬
‫ווילה וורד.‬
‫בסדר. אתה מסוגל.‬
‫נקווה שיש לך עורך דין טוב.‬
‫יש מישהו בבית?‬
‫שלום?‬
‫תראו, תראו. זהו ניל הנורמלי הידוע לשמצה.‬
‫איך אתן יודעות את שמי?‬ ‫ומה אתן רוצות מהבת שלי?‬
‫למה שלא תשב ותצטרף אלינו לכוס תה?‬
‫לא, תודה.‬ ‫-אנחנו מתעקשות.‬
‫אני בסדר, למעשה.‬
‫כאשר לשבת לך נגיד,‬ ‫תוכל להתנגד אך בסוף תפסיד!‬
‫איך את…?‬
‫ראיתי אתכן ב"הכרישים"!‬
‫הכיסאות שמושיבים אנשים!‬
‫טוב, בלי טעויות הפעם.‬
‫נעשה בדיוק מה שכתוב.‬
‫לא, ווילה!‬
‫נגד כיוון השעון.‬
‫מה בדיוק קורה פה?‬
‫שום דבר!‬ ‫-ווילה וורד!‬
‫הפכי אותי בחזרה מייד!‬
‫נראה שמישהו מצא את הכיתה ההפוכה…‬
‫שלום, המנהל מקיי. אתה נראה נפלא.‬
‫כן.‬ ‫-נעליים חדשות?‬
‫כן, אלו הנעליים.‬ ‫-כן.‬
‫אין לי ברירה אלא להחרים את הקמע הזה‬
‫ואת הניסוי שאת מנהלת כאן.‬ ‫-אני לא יכולה לתת לך אותו. הוא…‬
‫למשרד שלי, מייד, בואו נזוז!‬
‫זה קשה להפליא.‬
‫תראו, אם חשוב לכן כל כך‬ ‫שאשתה מהתה שלכן, אשתה ממנו.‬
‫אני אשתה ספל גדול ממנו.‬ ‫-לא, סתום אחד.‬
‫כן, סתום אחד.‬
‫נתת את הקמע שלנו לווילה‬
‫וכעת אנחנו רוצות אותו בחזרה.‬
‫כן, אתם יודעים…‬
‫כן, אתם יודעים שאני איש הממתקים.‬
‫כן, אתם יודעים…‬
‫זה ממני.‬
‫אני איש הממתקים…‬
‫בכיס ההוא.‬
‫זה מבית הספר של הבת שלי. אני חייב לענות.‬
‫הכפתור הירוק?‬
‫כן, אתם יודעים…‬
‫ניל הנורמלי…‬
‫ניל מדבר.‬ ‫-מר וורד,‬
‫הבת שלך, ווילה, הסתבכה מאוד.‬
‫לקחתי ממנה את הקמע המוזר שלה‬ ‫ואשים אותו בכספת שלנו.‬
‫ואני צריך שתגיע לכאן מייד!‬
‫להתראות.‬
‫אני רואה הזדמנות.‬
‫ווילה זקוקה לי.‬
‫אני אצטרך לדחות את מה שזה לא יהיה.‬
‫כן, שם.‬
‫את יכולה לסגור את הדש?‬
‫ברור לך שאנחנו מכשפות, נכון?‬
‫זה מין קטע כזה.‬
‫תראו, הבת שלי זקוקה לי ואני כל מה שיש לה.‬
‫הבטחתי לאשתי שאם יקרה לה משהו,‬
‫אטפל בווילה לנצח, ואני מקיים את הבטחותיי.‬
‫אז סורו מדרכי, או שאסיר אתכן ממנה.‬
‫כן!‬
‫אוי, לא!‬
‫אוי, החלקת?‬
‫מישהו קיבל מכה?‬
‫תישאר שם, ניל המשעמם.‬
‫ווילמה, תביאי את המטאטאים.‬ ‫-בסדר.‬
‫אנחנו נלך לבית הספר וניקח מה ששייך לנו,‬
‫אחת ולתמיד.‬
‫להתראות.‬
‫לא היית צריך להתערב בזה, ניל.‬
‫כן, אני עכברוש, אני יכול לדבר וכל זה.‬
‫טוב, תראה.‬
‫אם תיתן לי טרמפ לבית הספר,‬ ‫אני אחלץ אותך מכאן. עשינו עסק?‬
‫מה? למה?‬
‫תראה, או שהן יגיעו אל ווילה ראשונות,‬ ‫או שאנחנו נגיע ראשונים. מה אתה מחליט?‬
‫שלום.‬
‫תודה שנתת לפינק טרמפ.‬
‫ותודה לך על שחילצת אותי משם.‬
‫עכשיו אלך לברר מה קורה בתקווה‬ ‫שלא אצטרך לשוחח עם עכברוש מדבר שוב.‬
‫באמת נראה לכן‬ ‫שכדאי שנתגנב ממשרדו של המנהל?‬
‫אוי, לא. אבא שלי כאן.‬
‫מר וורד.‬
‫יופי, אתה כאן.‬
‫ווילה נמצאת במשרדי.‬
‫לא ברור לי אם הפרצוף שלך אדום מרוב כעס,‬ ‫או שכל הדם שלך פשוט התנקז אליו.‬
‫תן לי רגע. היה לי יום קשה.‬ ‫-תקשיב.‬
‫אני בטוח שלווילה הייתה‬ ‫סיבה טובה לעשות כל מה שעשתה.‬
‫הסתבכת קשות.‬
‫בוא איתי.‬
‫קמע? איפה אתה? צא החוצה!‬
‫המכשפות.‬
‫דודות.‬
‫בהחלט כיפרת על מעשיך!‬
‫היי, הוא שייך לי! אופס.‬
‫תברחו!‬
‫ראשית נתפוס את הילדה.‬
‫נחזור לקחת את הקמע בקרוב!‬
‫הן באות! מה נעשה?‬
‫אני לא יודעת! אולי ספר המכשפות יודע.‬
‫רק רגע.‬
‫"תמיסת ההצלה.‬
‫כל צרה תגיע אל סופה‬ ‫וכל אדם ירקוד כאילו שעין בו לא צופה.‬
‫מסדרת בעיות ומוחקת זיכרונות."‬
‫"לשימוש במקרי חירום בלבד."‬
‫זה לא נראה לך כמו מקרה חירום?!‬
‫מהר!‬
‫מניין לנו לדעת מה היא עושה?‬ ‫-אני לא יודעת, אבל אני מוכנה להסתכן.‬
‫טוב, על החיים ועל המוות.‬
‫מה בדיוק קורה כאן?‬
‫מה קורה?!‬
‫מה אתה עושה? תפסיק!‬ ‫-אני לא יכול להפסיק. אני חייב לזוז!‬
‫תתרחקו! זה מדבק!‬
‫חתולים, כיתות, וכעת ריקודים מטורפים.‬
‫בית הספר צריך להיות כך תמיד.‬
‫מר וורד, תודה לאל שאתה כאן.‬
‫אנחנו צריכים לדבר.‬ ‫-כמובן, גברת ג'וניפר.‬
‫מייד כשהקצב הזה ירפה ממני.‬
‫לא!‬
‫לוסי!‬
‫סקאוט, תתפסי!‬
‫חושו את הקצב!‬
‫הוא בידיי!‬
‫הקמע בידיי.‬
‫איפה הוא?‬
‫אוי, לא!‬
‫עשיתי בלגן נורא וגם איבדתי את הקמע.‬
‫היי, ווילה. כאן.‬
‫את מחפשת את זה?‬ ‫את חייבת לשמור עליו טוב יותר.‬
‫חשבתי שרצית לגנוב אותו.‬ ‫-הבטחתי לשמור עליו מכל משמר.‬
‫והגיע הזמן שאקיים את ההבטחות שלי.‬
‫אני רואה שהשתמשת בתמיסת ההצלה.‬
‫כן.‬
‫איך ידעת?‬ ‫-אין לנו הרבה זמן.‬
‫המכשפות לא יפסיקו לרדוף אחרייך.‬
‫למה אתה עוזר לי?‬
‫הסתכלי בצידו האחורי של הארון הסודי של אימך‬
‫ותמצאי את העזרה שאת צריכה.‬
‫אני בכלל לא זוכרת למה באנו לבית הספר היום.‬
‫זה ממש עינוי. אנחנו חייבות להסתלק מכאן.‬ ‫אין שום דבר שבשבילו כדאי לעשות את זה!‬
‫אני חייב לזוז!‬
‫זה פעל.‬
‫נראה לי שמוטב שפשוט…‬
‫נצא מכאן.‬
‫כן.‬
‫-כן.‬
‫אני עדיין מבולבל קצת,‬ ‫כאילו שהיום הזה פשוט נמחק.‬
‫כמו קסם, או משהו כזה.‬
‫אולי עשית קצת יותר מדי מדיטציה.‬
‫פשוט מחקת את כל המחשבות שלך.‬ ‫-מדיטציה?‬
‫הן נעלמו כי עשיתי יותר מדי "אום"?‬
‫טוב, מוח רגוע הוא מוח מאושר, אני מניח.‬
‫לילה, ווילה.‬ ‫-לילה, אבא.‬
‫תרגום כתוביות: עמוס דיאמנט‬