‎UN SERIAL ORIGINAL NETFLIX
‎Ce mișto e cartea asta cu vrăji ‎pe care ți-a lăsat-o mama ta!
‎Da!
‎Ar fi și mai mișto ‎dacă aș ști s-o folosesc.
‎Ce o însemna? Astea sunt rețete?
‎Dacă astea-s rețete, ‎mănânc de la supermarket toată viața.
‎Limbă de broască? ‎Și ăsta ce e? Ou de dinozaur?
‎Probabil sunt vrăji.
‎Dar…
‎cum le folosim?
‎„Adevăzători”! Ăștia sunt!
‎„Dacă omul nu e ce pare, ‎cu ochelarii, adevărul îți apare.”
‎Vă văd doar pe voi.
‎Vezi ce am mâncat dimineață?
‎Nu. Te văd normal.
‎Ce bine! Fiindcă ți-am mâncat brioșa.
‎Hai, încearcă o vrajă!
‎Nu știu cum.
‎Va trebui să înveți la un moment dat.
‎Vrăjitoarele alea ne-au pus gând rău.
‎Eu zic să înveți mai repede.
‎Te rog, hai să încercăm o vrajă!
‎O vrajă mică-mică.
‎- Hai! ‎- Fie!
‎Meri vorbitori, ‎lilieci cafenii tânguitori,
‎nori din vată de zahăr…
‎Fiți atente!
‎Jucării vorbitoare extraordinare! ‎Pare distractiv.
‎El!
‎„Jucărie, te slobozește ‎și cu mine vorbește!”
‎Am zis să vorbești, nu să dansezi.
‎Hai că e mișto și așa!
‎Cum dansează!
‎Încearc-o pe asta, „păr prima-ntâi”! ‎Vreau neapărat o coafură nouă.
‎Bagă, Willa!
‎„Podoabă capilară să fure privirea. ‎Deasă, bogată, mare-i strălucirea.”
‎Da! Vreau păr ca în reclamele la șampon!
‎Sunt drăguță?
‎După cum vă uitați la mine, ‎îmi dau seama că arăt uluitor.
‎Stă înfoiat părul?
‎„Înfoiat” e puțin spus.
‎Dacă tăietorii de lemne sunt drăguți, ‎atunci da, ești super drăguță. Nu?
‎Cinci porcușori plus doi porcușori…
‎Cum ne simțim astăzi, dnă Juniper?
‎Mă simt bine.
‎Cred.
‎Pari obosită. De ce nu-ți iei liber?
‎POȚIUNEA ASCUNDERII
‎Hai fuguța, încoace te-ndreaptă! ‎Willa Ward, brioșa te-așteaptă!
‎Ce te frământă?
‎Tu te-ai întrebat vreodată ‎care e rostul tău pe lume?
‎Vezi, de-asta e frumos drumul vieții.
‎Se descâlcește pe parcurs.
‎- Se descâlcește? ‎- Da.
‎Răspunsurile nu apar toate deodată.
‎Apar pe măsură ce înaintezi.
‎Să zicem că ți se întâmplă un lucru ‎și nu știi de ce.
‎Ți se va mai întâmpla un lucru ‎care ți-l va lămuri pe primul.
‎Prima întâmplare te-a pregătit ‎pentru a doua.
‎A doua îți lămurește totul. Pricepi?
‎Nu chiar.
‎O să pricepi tu.
‎În asta stă farmecul drumului.
‎Țâr!
‎'Neața, fetelor! Ce spuneți?
‎Iritație după ras.
‎M-am iritat de la lamă.
‎Lucy, a fost un accident. Nu te mai gândi.
‎Lamă? Accident?
‎Ce-i asta?
‎Ne vedem mai târziu, tată. Plecăm. Pa!
‎Are vreuna aftershave?
‎Aftershave?
‎M-am învățat minte.
‎Mama o fi fost vrăjitoare,
‎dar eu, nici pomeneală!
‎Willa, nu te da bătută!
‎Hai s-o întrebăm pe dna Juniper. ‎Ea e cu vrăjile.
‎Da! Hai, încearcă!
‎- Încearcă! ‎- Știi că vrei!
‎Bine. Încercarea moarte n-are.
‎Da!
‎ȘCOALA GIMNAZIALĂ DIN ÎNTORTOCHENI
‎Fetelor, e nasol. Avem o suplinitoare.
‎Mișto! Acum cine ne ajută să-i dăm de cap?
‎- Dacă-mi crește barba la loc? ‎- Termină!
‎Bună!
‎Păsările matinale prind râmele râmoase. ‎Haideți, intrați!
‎Fabuloasă să vă fie dimineața! ‎Eu sunt suplinitoarea, dra Winkle…
‎Pinkle.
‎Winkle Pinkle?
‎Ciudat nume!
‎Potrivit Ancestry.com, ne tragem ‎dintr-o ramură nobilă de Winkle Pinkle-i,
‎din comitatul Finkle Stinkle,
‎din nord, ‎de pe la Dingle Bingle Lumber Bingle Boo.
‎Știți locul?
‎Speram ca niște fetițe adorabile ca voi
‎să sosească mai devreme ‎și să-mi facă turul acestei clase superbe.
‎Bine.
‎Dna Juniper ține manualele aici, pe raft.
‎Și pe animăluțul clasei, Porcușor, aici.
‎Ciudat! Unde e Porcușor?
‎Poate l-a luat acasă.
‎Animalele au uneori nevoie ‎de mai multă iubire, ca și noi.
‎Mă scuzați, mi-a distras atenția ‎minunatul tău colier, Willa.
‎E absolut fermecător.
‎Puteți să mai ziceți o dată.
‎Îl am de la mama.
‎Pot să pun mâna pe el?
‎Nu-i nimic.
‎Am așteptat mult.
‎Pot să mai aștept puțin.
‎Intrați! Bun venit în clasă!
‎Să înceapă lecția!
‎Mi se pare mie ‎sau suplinitoarea asta e subumană?
‎Ai văzut cum saliva după colier?
‎I se citea în ochi că…
‎Mi-a pus Dumnezeu mâna în cap.
‎O clasă întreagă plină cu copii!
‎Nu toate clasele sunt pline cu copii?
‎Bine, dră Winkle Waddle Stinkle Pinkle…
‎Să vedem cine ești, de fapt!
‎Planuri de lecție…
‎Mamă, ăștia sunt pe bune!
‎Asta nu-i suplinitoare. ‎E vrăjitoarea Wanda!
‎S-a descotorosit de dna Juniper ‎ca să înhațe amuleta.
‎Unde e dna Juniper? ‎Ar putea fi în pericol.
‎Vrăjitoarele astea nu se dau în lături ‎de la nimic.
‎E vreo problemă, copii?
‎Vă invit să prezentați câte un obiect.
‎Willa, hai cu colierul la catedră ‎și arată-l clasei!
‎Prezentăm obiecte ca la grădiniță?
‎Sau mi-l dai mie, că e mai ușor, ‎și îl arăt eu.
‎După prezentare, ‎ne jucăm scaunele muzicale?
‎Hai!
‎Repede! Hai!
‎PREZENTARE
‎Doamne! Chiar ești vrăjitoare? Ai auzit ‎de cele trei vrăjitoare din Întortocheni?
‎Erau foarte rele. ‎Și nu în sensul de „dure”.
‎Rele ca în: ‎„Vă vin eu de hac, ție și lui Toto!”
‎Deci…
‎Stai puțin! Ești o vrăjitoare rea, nu? ‎Am știut de cum te-am văzut.
‎Măi să fie! Sunt în bârlogul vrăjitoarei?
‎Nu, ești într-o debara.
‎Recunosc că îmi amintește de casă.
‎Pânzele de păianjen se asortează ‎cu mucegaiul
‎într-un fel subtil igrasios.
‎Da. Mamă! O vrăjitoare adevărată ‎într-o debara de vrăjitoare adevărată…
‎Și eu. E…
‎- Mereu ai limbariță? ‎- Doar când sunt entuziasmată.
‎Mi-e puțin jenă să te rog, ‎dar faci o poză cu mine?
‎M-aș mulțumi și cu un autograf, ‎deși nu mai e la modă.
‎Ia stai! Ce caut eu aici?
‎E…?
‎E de rău, nu?
‎Cred că m-au mirosit.
‎Ne trebuie deghizamente noi.
‎Ne trebuie cineva ‎în care copiii au încredere.
‎Da! Cineva îndrăgit de copii, ‎ca directorul școlii sau omul de serviciu.
‎Dă-mi voie! Ceva și mai și, precum… ‎directorul sau omul de serviciu.
‎Ce deșteaptă sunt!
‎„Director” din cinci litere?
‎Precis e I-S-T-E-Ț!
‎Mă ocup eu de treabă. ‎Tu preschimbă-te și vino sus!
‎Amuleta e ca și a noastră.
‎Am zis că-mi place mintea mea genială? ‎Că-mi place.
‎Bau!
‎Sunt în formă.
‎Stai! Ăia sunt elevii mei, ‎iar aia e clasa mea! Lăsați-i în pace!
‎Trebuie să recuperăm ceva de la o elevă.
‎Tu stai cuminte aici.
‎Acum mă scuzi.
‎- Bună ziua, nene Frank! ‎- 'Neața, amice! Să fii cuminte!
‎Mă duc sus, să pun ordine în lucruri.
‎A fost ciudat rău. ‎Trebuie să iau cartea cu vrăji din dulap.
‎- Nici nu era bună ca profă. ‎- Știu.
‎Îmi pare rău, culoarul ăsta e închis. ‎S-a spart o conductă de apă.
‎E cât se poate de uscat pe jos.
‎Exact. De-asta e așa periculos.
‎Oricum, spre ieșire se ocolește pe aici.
‎După voi.
‎Pe aici, fetelor.
‎Pe aici.
‎Frank se poartă…
‎dubios.
‎Cred că Frank nu e Frank.
‎Haideți!
‎Mișcați-vă!
‎Haideți odată!
‎Am ajuns. Aici e.
‎- E Wilma! ‎- Poțiunea ascunderii, repede!
‎Ține.
‎Așa!
‎Chiar…
‎- Ce? ‎- Fugiți!
‎Nu! Stați!
‎- Lasă-ne, prefăcutule! ‎- Înapoi!
‎Treceți îndărăt numaidecât!
‎Fetelor, unde sunteți?
‎Nu-mi arde de râs.
‎Haideți, ieșiți!
‎La cine apelăm?
‎La McKay! Directorii știu ce să facă.
‎Dle director McKay!
‎Cum ați intrat? ‎Nu v-am auzit și nici nu v-am văzut.
‎Așa suntem noi, ‎silențioase ca niște pisicuțe drăgălașe.
‎Adică…
‎Cum pot să vă ajut… dragile mele?
‎Unii angajați ai școlii nu sunt cine spun.
‎Preocupant! Dar, înainte, ați încălcat ‎noul cod vestimentar al școlii.
‎Poftim? Avem cod vestimentar?
‎- Da. Nu e voie cu coliere. Dă-l încoa'! ‎- Există reguli pentru coliere?
‎Am văzut un tip cu sandale Birkenstock ‎cu‎ Războiul stelelor.‎ E drept?
‎Viața nu e dreaptă.
‎Dă-mi-l, Willa Ward!
‎Hai, hai!
‎Dar cu ochelari?
‎Cu ochelari e voie?
‎Da, e voie cu ochelari. ‎Colierul tău se acceptă. Pe ăla dă-l aici!
‎Sigur, dle director McKay.
‎Sau să zic vrăjitoarea Wanda?
‎Știam eu!
‎M-au prins.
‎- Aici erai! ‎- Vești proaste.
‎Copiilor nu le plac oamenii de serviciu.
‎Nici directorii de școală.
‎Știi pe cine iubește toată lumea?
‎Pe suplinitoare.
‎Parcă se prinseseră ‎că tu ești suplinitoarea.
‎Măcar am scăpat ‎de cravata aia ridicolă. Hai!
‎Trebuie să ne calmăm. Ne trebuie timp ‎să descâlcim încurcătura asta.
‎Să descâlcim!
‎Asta e, Lucy!
‎Avea dreptate tata.
‎Aici ne-a adus drumul.
‎Nu degeaba am primit cartea asta.
‎Dacă e să salvăm școala, ‎trebuie să fac niște vrăji.
‎E timpul să ripostăm.
‎Ce bine! Îmi place să mă bat în vrăji.
‎Abia am lustruit podelele, ‎iar voi mi le zgâriați. Uite cum facem…
‎Îmi dai cartea și colierul ‎și suntem chit.
‎Ce zici?
‎Hai cu poțiunea ascunderii!
‎Blană! Suntem în debara.
‎Măcar or mișuna șoarecii pe aici.
‎Șoarecii?
‎Ce mi-a venit? ‎Oi fi gândit cu mintea de pisică.
‎Dnă Juniper?
‎Erați pisici adineauri?
‎Nu.
‎Știam eu că ești vrăjitoare!
‎Avem nevoie de ajutorul dv. ‎Vor să-mi ia amuleta.
‎Puteți să mă dezlegați mai întâi?
‎Nu știu mare lucru despre magie.
‎Nu poți să faci tu ceva? ‎Adineauri erai pisică.
‎Nu pot. De câte ori încerc ‎să fac vrăji, greșesc ceva.
‎Am citit despre asta. ‎E ceva obișnuit la început.
‎Trebuie să crezi în ceea ce rostești.
‎Aici erai, Willa!
‎Chiulești de la oră.
‎Credeai că poți să fugi de noi?
‎Dă-ne amuleta, Willa! Nu plecăm fără ea.
‎Cooperează și tu!
‎Destul! Dacă vreți fetele, ‎trebuie să treceți prin mine.
‎- Bine! ‎- Fie!
‎- Ce facem, dnă Juniper? ‎- Le dăm amuleta?
‎Nu! A fost a mamei. Nu pun ele mâna pe ea!
‎Ce trist! Mironosița de profesoară ‎nu poate să-și ajute elevele.
‎Și nici pe Porcușor.
‎Ce e cu Porcușor?
‎Porcușor!
‎După cum te-am învățat, ‎cuvinte au sens doar dacă le crezi.
‎Foarte bine!
‎Podoabă capilară să fure privirea. ‎Deasă, bogată, mare-i strălucirea.
‎Tu!
‎Știam că poți!
‎Ne-ai enervat.
‎Rândul trecut vraja a făcut ditamai barba.
‎Zece pentru efort.
‎- Mă lași? Plictisitor! ‎- Până aici v-a fost!
‎- Ieșiți, repede! ‎- Fugiți!
‎Familie! Urmărire cu vrăjitoare adevărate. ‎Hashtag: ‎„Ce noroc!”
‎Știm că sunteți pe aici.
‎Ne-au încolțit. Ce facem?
‎Puteți fugi, dar nu vă puteți ascunde.
‎Ne-ar ajuta încă o vrajă.
‎- Nu pot. ‎- Ba poți.
‎Trebuie să dai forță cuvintelor. ‎Ai putut o dată.
‎Știi că poți iar. Trebuie doar să crezi.
‎Willa Ward, cum-necum, ‎tot o să ne dai amuleta.
‎„Ca de necazuri să n-ai parte, ‎alungă-le departe!”
‎Am reușit!
‎Vrăji-prietenele sunt tari!
‎Ia stați! Ce se aude?
‎Porcușor!
‎Porcușor.
‎Bravo tuturor!
‎Sunt onorată că vă sunt părtașă, ‎dar mai ales profesoară.
‎Mulțumim!
‎Ați fi interesată să ne mai ajutați puțin?
‎Ne-ar fi de folos un adult care ne crede.
‎Păi, ca profesoară ‎și ca istoric eminent al vrăjitoriei…
‎aș fi încântată.
‎Toată lumea!
‎Hai, vrăji-prietenele!
‎Nu vreau să stric momentul, ‎dar ce s-a ales de vrăjitoare?
‎Cum ne-au bătut iar?
‎S-a găinățat pe tine.
‎- Bună, Frank! ‎- Domnule director?
‎Alo?
‎- Ajutor! ‎- Ajutor!
‎- Tu nu știi cum mă cheamă, nu? ‎- Director?
‎- Ajutor! ‎- Ajutor!
‎- Frank… ‎- Domnule director…
‎O zi frumoasă!
‎Tată?
‎Am ceva să-ți mărturisesc.
‎Cred că e posibil să fiu…
‎vrăjitoare.
‎Iar eu sunt mag.
‎Hai acasă! Am lăsat fiertura vrăjitoarelor ‎să bolborosească în oală.
‎Tot nu mă crezi, nu?
‎Cred în tine.
‎E și asta ceva, nu?
‎Oarecum.
‎Bun! Hai acasă! Conduci tu?
‎Tot nu-mi vine să cred ‎că zgâtiile alea ne-au făcut mustață.
‎Dar să știi că îmi cam place modelul.
‎Trebuie s-o dăm jos.
‎Îți tremură mâna. De ce?
‎Vrei să scapi de mustață sau nu?
‎Nu vreau să mor.
‎M-ați chemat.
‎Nepoate, ai vrea ‎să termini ucenicia mai devreme?
‎Ce marfă ar fi!
‎Adică, da, nu m-ar deranja. ‎Mă rog. Ce vreți să fac?
‎Știi colierul de care îți spuneam?
‎E cazul să pui mâna pe el.
‎Cu plăcere!
‎Subtitrarea: Steliana Palade