‫- סדרה מקורית של NETFLIX -‬
‫ספר המכשפות הזה שאימא שלך השאירה לך‬ ‫הוא הדבר הכי מגניב בעולם.‬
‫לגמרי.‬
‫והיה מגניב עוד יותר‬ ‫אם הייתי יודעת להשתמש בו.‬
‫מה כתוב כאן? אלה מתכונים?‬
‫אם אלה מתכונים,‬ ‫אני אוכל רק ארוחות מיקרוגל בשארית חיי.‬
‫לשון קרפדה? ומה זה? ביצת דינוזאור?‬
‫אלה בטח הכשפים.‬
‫אבל…‬
‫איך נדע לעשות אותם?‬
‫משקפי אמת.‬
‫זה מה שהם!‬
‫"אם אנשים סביבכם משנים את מראם,‬ ‫הרכיבו את אלה וראו מי אכן נמצא שם."‬
‫אני רואה רק אתכן.‬
‫את רואה מה אכלתי לארוחת הבוקר?‬
‫לא. את רק את.‬
‫יופי. כי אכלתי את הקאפקייק שלך.‬
‫בחייך, למה שלא תנסי רק כישוף אחד?‬
‫כי אני לא יודעת איך.‬
‫תצטרכי ללמוד, במוקדם או במאוחר.‬
‫ולפי איך שהמכשפות ההן רודפות אחרינו,‬
‫זה יהיה במוקדם ולא במאוחר.‬
‫בבקשה, אולי ננסה רק כישוף אחד?‬
‫רק כישוף קטנטן אחד?‬
‫בחייך.‬ ‫-בסדר.‬
‫"עצי תפוח מדברים."‬
‫"עטלפים חומים מייללים".‬
‫"עננים של צמר גפן מתוק."‬
‫תראו! "צעצועים מגניבים מדברים נהדרים".‬
‫זה נשמע כיפי.‬
‫הצעצוע הזה!‬
‫"צעצוע השתחרר ואיתי דבר."‬
‫אמרתי "דבר", לא "רקוד".‬ ‫-בחייך, ווילה,‬
‫גם זה די מגניב.‬
‫תראו איך הוא רוקד!‬
‫תראי! נסי את זה. "שיער לוהט בטירוף".‬
‫אני מתה לשינוי שיער.‬ ‫קדימה, ווילה. תטילי אותו עליי.‬
‫"שיער עבות מבטים מושך,‬ ‫שופע עם ברק שאינו דועך!"‬
‫כן, אני רוצה שיער‬ ‫כמו בפרסומות לשמפו בטלוויזיה!‬
‫נו, הוא חמוד?‬
‫לפי איך שאתן בוהות בי‬ ‫אני יודעת שהוא מדהים.‬
‫הרבה נפח?‬
‫הרבה נפח זה בלשון המעטה.‬
‫ואם חוטבי עצים הם חמודים,‬
‫אז כן, חמוד לגמרי. נכון?‬
‫חמישה חזרזירים ועוד שני חזרזירים…‬
‫ומה שלומנו היום, גברת ג'וניפר?‬
‫בסדר.‬
‫טוב, נראה לי שאני בסדר.‬ ‫-את נראית עייפה.‬
‫אולי תיקחי יום חופש?‬
‫נושפת ומתנשפת רוצי לכאן,‬
‫ווילה וורד, המאפין שלך מוכן!‬
‫על מה את חושבת, ווילה?‬
‫לפעמים אתה תוהה איך אתה משתלב בעולם?‬ ‫מהו הייעוד שלך?‬
‫ובכן, זה היופי שבמסע החיים,‬
‫הוא נפתר באופן הדרגתי.‬
‫נפתר?‬ ‫-כן.‬
‫התשובות אינן מגיעות בבת אחת.‬
‫הן באות אלייך בזמן את מתקדמת.‬
‫תראי, עשוי לקרות לך משהו ולא תדעי מדוע,‬
‫אך אז יקרה לך דבר שני‬ ‫ותביני מדוע הדבר הראשון קרה.‬
‫הדבר הראשון קרה כדי שתהיי מוכנה לשני.‬
‫אז הדבר הראשון מכין אותך לדבר השני‬
‫וכשהדבר השני קורה את מבינה הכול. הבנת?‬
‫לא ממש.‬
‫טוב, עוד תביני.‬
‫אני קורא לזה הקסם שבמסע.‬
‫בוקר, בנות. מה החדשות הטובות?‬
‫צריבת גילוח.‬
‫לדעתי יש לי צריבת גילוח.‬
‫לוסי, זאת הייתה תאונה.‬
‫רדי מזה.‬ ‫-צריבת גילוח? תאונה?‬
‫מה קורה?‬
‫להתראות, אבא. אנחנו חייבות ללכת. ביי!‬
‫למישהי יש אפטרשייב?‬
‫אפטרשייב.‬
‫טוב, למדנו לקח.‬
‫אולי אימא שלי הייתה מכשפה, אבל אני?‬ ‫באמת שאין מצב.‬
‫ווילה, אסור לך פשוט לוותר.‬
‫למה שלא נשאל את גברת ג'וניפר?‬ ‫היא בקטע של מכשפות.‬
‫כן! קדימה, ווילה. בואי ננסה.‬ ‫-כן, ווילה.‬
‫קדימה!‬ ‫-כן! את יודעת שאת רוצה!‬
‫בסדר. אני מניחה שלא יזיק לשאול.‬
‫כן.‬
‫- חטיבת ביניים חוצות וויינדינג -‬
‫בנות? יש לי חדשות רעות.‬
‫יש לנו מורה מחליפה.‬ ‫-ממש נהדר.‬
‫עכשיו מי יעזור לנו להבין את כל זה?‬ ‫-מה אם הזקן שלי יצמח שוב?‬
‫רדי מזה.‬
‫שלום!‬
‫המקדימות זוכות!‬
‫היכנסו פנימה! בוקר צח ומופלא לכן.‬
‫אני המורה המחליפה, גברת וינקל…‬
‫פינקל.‬
‫וינקל פינקל?‬
‫איזה שם מוזר.‬
‫לפי "אילניוחסין.קום",‬ ‫מוצאנו משושלת אצילית של וינקל פינקלים,‬
‫ממחוז פינקל סטינקל.‬
‫באזור הצפוני‬ ‫של דינגל בינגל לאמבר בינגל בו.‬
‫שמעתן עליו?‬
‫קיוויתי…‬
‫שילדות קטנות ומקסימות כמו שלושתכן‬
‫יגיעו מוקדם ויציגו לי‬ ‫את הכיתה המקסימה הזאת.‬
‫בסדר.‬
‫גברת ג'וניפר מחזיקה‬ ‫את כל ספרי הלימוד שלה על המדף הזה.‬
‫והיא מחזיקה את חיית המחמד‬ ‫הכיתתית שלה, פיגי, כאן.‬
‫זה מוזר. איפה פיגי?‬
‫אולי היא לקחה אותו איתה הביתה.‬
‫לפעמים בעלי חיים‬ ‫זקוקים לקצת תוספת אהבה, כמו כולנו.‬
‫אני מצטערת, דעתי מוסחת‬ ‫בגלל הענק היפה שלך, ווילה.‬
‫הוא פשוט קסום.‬
‫זה נכון מאוד.‬
‫הוא מתנה מאימי.‬
‫אפשר להחזיק אותו?‬
‫זה בסדר.‬
‫חיכיתי הרבה זמן.‬
‫אני יכולה לחכות עוד קצת.‬
‫היכנסו! ברוכים הבאים לכיתה.‬
‫הכיתה יכולה להתחיל!‬
‫רק נדמה לי, או שהמורה המחליפה הזאת‬ ‫נראית כמו תחליף לבן אדם?‬
‫ראית איך היא הזילה ריר על הענק שלך?‬
‫המבט שלה היה כזה…‬
‫ובכן, אני המורה הכי בת מזל בעולם.‬
‫כל הכיתה מלאה בילדים.‬
‫זה לא מה שכל הכיתות מלאות בו?‬
‫בסדר, גברת וינקל ואדל סטינקל פינקל.‬
‫בואי נראה מי את באמת.‬
‫מערכי שיעור.‬
‫חי נפשי, הם באמת פועלים!‬
‫וזאת לא מורה מחליפה.‬
‫זאת המכשפה, וונדה!‬
‫היא בטח נפטרה מגברת ג'וניפר‬ ‫כדי להניח את ידיה על הקמע שלך.‬
‫איפה גברת ג'וניפר?‬
‫אולי היא בסכנה.‬
‫המכשפות האלו מוכנות‬ ‫לעשות הכול כדי להשיג את הענק שלי.‬
‫סליחה, ילדים, יש בעיה?‬
‫עמדתי להתחיל ב"נחש מי".‬
‫אולי את יכולה להביא‬ ‫את הענק שלך לכאן, ווילה,‬
‫ולהראות אותו לכיתה.‬
‫"נחש מי"? אנחנו בגנון?‬
‫או קל יותר,‬ ‫את יכולה לתת לי אותו ואני אראה אותו.‬
‫לאחר "נחש מי",‬ ‫אנחנו יכולות לשחק בכיסאות מוזיקליים?‬
‫לכו!‬
‫לכו! נו כבר!‬
‫- נחש מי! -‬
‫חי נפשי. את מכשפה אמיתית?‬
‫שמעת על שלוש המכשפות של חוצות וויינדינג?‬
‫הן היו מכשפות ממש רעות,‬ ‫ואני לא מתכוונת למגניבות.‬
‫רעות בסגנון,‬ ‫"אני אתפוס אותך וגם את טוטו הקטן שלך".‬
‫אז…‬
‫רגע, את מכשפה רעה, נכון?‬ ‫ידעתי מייד כשראיתי אותך.‬
‫וואו, אני נמצאת במאורת מכשפות אמיתית?‬
‫למעשה, לא. זה חדר ציוד.‬
‫אני חייבת להודות שיש לו אווירה די ביתית.‬
‫האופן שבו קורי העכביש‬ ‫משלימים את העובש השחור‬
‫הוא מעודן אך מעופש.‬
‫כן. מכשפה אמיתית‬ ‫בחדר ציוד אמיתי של מכשפות.‬
‫ואני הקטנה, זה ממש…‬
‫את תמיד מדברת כל כך הרבה?‬ ‫-רק כשאני מתרגשת.‬
‫לא נעים לי לשאול. זה מביך קצת,‬ ‫אבל אולי אני יכולה להצטלם איתך?‬
‫או חתימה? גם חתימה תספיק לי.‬
‫אני יודעת שזה מיושן קצת, אבל…‬
‫רק רגע. למה אני כאן בכלל?‬
‫זה…?‬
‫זה רע, נכון?‬
‫נראה לי שאולי הן עלו עליי!‬
‫אנחנו צריכות תחפושות חדשות.‬
‫אנחנו צריכות מישהו שהילדים בוטחים בו.‬
‫נכון!‬ ‫מישהו שכל ילד אוהב, כמו מנהל בית ספר.‬
‫או שרת.‬ ‫-תעשי לי טובה, מכשפה.‬
‫משהו טוב יותר, כמו…‬
‫מנהל בית ספר, או שרת!‬
‫אני ממש מבריקה.‬
‫מילה בת חמש אותיות ל"מנהל בית ספר".‬
‫בטח מ-ו-כ-ש-ר!‬
‫אני אטפל בדבר האמיתי.‬ ‫שני את צורתך ותיפגשי איתי למעלה.‬
‫הקמע הזה כבר ממש נמצא בידינו.‬
‫כבר אמרתי שאני אוהבת‬ ‫איך שהמוח המבריק שלי פועל? זה נכון.‬
‫יש לי את זה עדיין.‬
‫רגע! אלה התלמידים שלי וזאת הכיתה שלי.‬
‫אל תתקרבו אליהם, טוב?‬
‫אנחנו צריכות רק להשיג בחזרה‬ ‫משהו ששייך לנו מאחת התלמידות שלך,‬
‫אז אל תזוזי ממקומך.‬
‫כעת, סלחי לי.‬
‫שלום, פרנק השרת.‬
‫בוקר טוב, חבר שלי. אל תסתבך בצרות.‬
‫אני צריכה לעלות למעלה‬ ‫כדי לנקות את הבלגן הזה.‬
‫זה היה ממש מוזר. אנחנו צריכות להגיע‬ ‫לארונית שלי כדי לקחת את ספר המכשפות.‬
‫היא אפילו לא הייתה מורה טובה.‬ ‫-נכון!‬
‫סליחה, גבירותיי.‬ ‫המסדרון הזה סגור. צינור מים התפוצץ.‬
‫אבל הרצפה נראית יבשה לגמרי.‬
‫בדיוק. לכן זה מסוכן כל כך.‬
‫בכל אופן,‬ ‫כדי לצאת אנחנו צריכים ללכת בדרך הזאת.‬
‫אז אחריכן.‬
‫מכאן, בנות.‬
‫מכאן.‬
‫פרנק מתנהג…‬
‫באופן מוזר.‬
‫נראה לי שהסיבה היא שפרנק הוא לא פרנק.‬
‫בסדר, בואו.‬
‫בואו.‬
‫בואו!‬
‫כמעט הגענו. בואו.‬
‫זוזו כבר!‬
‫קדימה, בואו נזוז.‬
‫הינה זה. ממש פה.‬
‫זאת ווילמה!‬
‫שיקוי ההסתרה, מהר!‬ ‫-קחי.‬
‫הינה.‬
‫בואו… היי, מה?!‬ ‫-תברחו!‬
‫לא! עצרו!‬
‫תתרחקי מאיתנו, מזויפת אחת!‬ ‫-חזרו הנה!‬
‫חזרו הנה! נו כבר! חכו!‬
‫בנות, איפה אתן?‬
‫זה לא מצחיק.‬
‫נו כבר, צאו החוצה.‬
‫לאן נפנה לעזרה עכשיו?‬
‫למנהל מקיי!‬ ‫מנהלי בית ספר תמיד יודעים מה לעשות.‬
‫המנהל מקיי!‬
‫איך נכנסתן לכאן, בנות?‬ ‫לא שמעתי אתכן ולא ראיתי אתכן.‬
‫אנחנו פשוט כאלו.‬
‫שקטות כמו חתלתולות חמודות.‬
‫כלומר…‬
‫איך אוכל לעזור לכן, בנות…‬
‫חברות שלי?‬ ‫-כמה מחברי הסגל אינם מי שהם אומרים.‬
‫מטריד. אך לפני שנטפל בזה,‬
‫נראה שאת מפירה את כללי הלבוש החדשים‬ ‫של חטיבת הביניים חוצות וויינדינג.‬
‫רגע. יש כאן כללי לבוש עכשיו?‬
‫כן. בלי ענקים. תני לי אותו.‬ ‫-כללי הלבוש הם על ענקים?‬
‫ראיתי מישהו בכפכפים‬ ‫של "מלחמת הכוכבים" במסדרון היום.‬
‫זה לא הוגן.‬ ‫-החיים לא הוגנים, מותק.‬
‫תני לי אותו, ווילה וורד.‬
‫נו כבר!‬
‫מה עם משקפיים?‬
‫הם מותרים?‬
‫כן. משקפיים זה בסדר.‬
‫הענק שלך בסדר. פשוט תני לי אותו.‬
‫בטח, המנהל מקיי.‬
‫או שמוטב שאגיד…‬
‫המנהלת וונדה המכשפה?!‬ ‫-ידעתי!‬
‫עליתן עליי!‬
‫הינה את!‬ ‫-חדשות רעות.‬
‫התברר שילדים לא אוהבים שרתים.‬
‫או מנהלי בית ספר.‬ ‫אבל את יודעת את מי כולם אוהבים?‬
‫את המורה המחליפה!‬
‫הן לא הבינו כבר שאת המורה המחליפה?‬
‫לפחות אני כבר לא‬ ‫עם העניבה המגוחכת ההיא. בואי!‬
‫בסדר. אנחנו צריכות להירגע.‬
‫אנחנו זקוקות לעוד קצת זמן‬ ‫כדי לפתור את התסבוכת הזאת.‬
‫לפתור! זהו זה, לוסי!‬
‫אבא שלי צדק.‬
‫כל זה הוא חלק מהמסע.‬
‫הספר הזה ניתן לי מסיבה מסוימת.‬
‫כדי שנציל את בית הספר הזה,‬ ‫אני צריכה להטיל כמה כשפים.‬
‫הגיע הזמן להשיב מלחמה.‬
‫יופי! אני אוהבת קרבות כשפים טובים.‬
‫את יודעת, בדיוק הברקתי‬ ‫את הרצפות האלו ואת מלכלכת אותן.‬
‫אבל תשמעי,‬
‫אם תיתני לי‬ ‫את הספר הזה ואת הענק שלך, נשתווה.‬
‫מה את אומרת?‬
‫שיקוי הסתרה, עכשיו!‬
‫ממש נהדר. חדר הציוד.‬
‫הדבר הטוב הוא שבטח יש כאן הרבה עכברים!‬
‫עכברים?!‬
‫למה אמרתי את זה? בטח בגלל מוח החתולה שלי.‬
‫גברת ג'וניפר?‬
‫שלושתכן הייתן חתולות לפני רגע?‬
‫לא.‬
‫ידעתי שאת מכשפה!‬
‫אנחנו זקוקות לעזרתך.‬ ‫הן מנסות להשיג את הקמע שלי.‬
‫בסדר. אתן יכולות לשחרר אותי קודם, בבקשה?‬
‫תראו, אני לא יודעת הרבה על קסם.‬
‫אולי את יכולה לעשות משהו?‬ ‫תראי, היית חתולה ממש לפני רגע.‬
‫אני לא יכולה. בכל פעם‬ ‫שאני מנסה להטיל כישוף, אני מפשלת במשהו.‬
‫בסדר, קראתי על זה.‬ ‫זאת בעיה קלסית של מכשפות מתחילות.‬
‫את צריכה להאמין במה שאת אומרת.‬
‫הינה את, ווילה.‬
‫מבריזה מהשיעור שלי, אני רואה.‬
‫חשבת שתוכלי לברוח מאיתנו?‬
‫תני לנו את הקמע, ווילה!‬ ‫לא נלך מפה לפני שנקבל אותו!‬
‫אל תעשי בעיות.‬ ‫-בסדר! עצרו!‬
‫כדי להגיע אל הבנות, תצטרכו לעבור דרכי.‬
‫בסדר!‬ ‫-יופי!‬
‫אין בעיה!‬ ‫-בואו!‬
‫גברת ג'וניפר, מה נעשה?‬
‫ניתן להן את הקמע?‬ ‫-לא! הוא היה שייך לאימי‬
‫והן לא יקבלו אותו!‬ ‫-כל כך עצוב!‬
‫המורה החנונית לא יכולה לעזור לתלמידות שלה.‬
‫או לפיגי הקטן שלה.‬
‫פיגי? מה עם פיגי?!‬
‫פיגי!‬
‫כפי שלימדתי אותך בכיתה,‬ ‫מילים הן רק מילים אלא אם את מתכוונת אליהן.‬
‫זה היה ממש טוב.‬
‫שיער עבות מבטים מושך,‬ ‫שופע עם ברק שאינו דועך!‬
‫חתיכת…‬
‫ידעתי שתצליחי!‬
‫עכשיו הרגזת אותנו.‬
‫בפעם הקודמת שהטלתי את הכישוף הזה‬ ‫הוא יצר זקן ענק!‬
‫כל הכבוד על המאמץ.‬
‫אבל זה משעמם…‬
‫ועכשיו נחסל אתכן!‬
‫אתן חייבות ללכת. זוזו!‬ ‫-בואו!‬
‫היי, משפחה! מרדף אמיתי‬ ‫עם מכשפות אמיתיות. האשטאג "ברוכה!"‬
‫אנחנו יודעות שאתן היכן שהוא כאן.‬
‫אוי, לא, נלכדנו. מה עכשיו?‬
‫אתן יכולות לברוח, אבל לא להסתתר!‬
‫כישוף נוסף יועיל לנו עכשיו, ווילה.‬
‫את רואה? אני לא מסוגלת.‬ ‫-את כן. חפשי עמוק בתוכך.‬
‫תתכווני לזה. כבר עשית את זה בעבר.‬
‫את יודעת שתוכלי לעשות זאת שוב.‬ ‫את צריכה רק להמשיך להאמין.‬
‫כך או אחרת, ווילה וורד,‬ ‫את תיתני לנו את הקמע הזה.‬
‫"כשצרותיכם נמצאות מולכם,‬ ‫העלימו אותן והמשיכו בשלכם!"‬
‫הצלחנו!‬
‫האחשפות שולטות!‬
‫רגע!‬
‫מה זה?‬
‫פיגי.‬ ‫-פיגי!‬
‫פיגי.‬ ‫-פיגי.‬
‫עבודה נהדרת, כולכן.‬
‫לכבוד לי לקחת בזה חלק‬ ‫ועוד יותר לכבוד לי להיות המורה שלך.‬
‫תודה, גברת ג'וניפר.‬
‫זאת אומרת שאולי תרצי לעזור לנו קצת יותר?‬
‫אנחנו זקוקות למבוגר שמאמין לנו.‬
‫ובכן…‬
‫כמורה שלכן וכהיסטוריונית בכירה לכישוף,‬
‫אשמח מאוד.‬
‫שימו יד!‬
‫קדימה, אחשפות!‬
‫אני לא רוצה להרוס את הרגע,‬ ‫אבל מה בדיוק הכישוף הזה עשה למכשפות?‬
‫איך הן הביסו אותנו שוב?!‬
‫היא עשתה עלייך קקי.‬
‫שלום, פרנק.‬ ‫-המנהל מקיי?‬
‫הלו!‬
‫הצילו!‬ ‫-הצילו!‬
‫אתה לא יודע את שמי הפרטי, נכון?‬ ‫-"מנהל"?‬
‫הצילו!‬ ‫-הצילו!‬
‫פרנק.‬ ‫-המנהל מקיי.‬
‫שיהיה לך יום נפלא.‬
‫אבא.‬
‫אני צריכה להתוודות.‬
‫נראה לי שאולי אני…‬
‫מכשפה.‬
‫ואני מכשף. בואי נלך הביתה, מתוקה.‬
‫נזיד המכשפות המפורסם שלי מתבשל בסיר החרס.‬
‫אתה עדיין לא מאמין לי, נכון?‬
‫אני מאמין בך.‬
‫זה נחשב, נכון?‬
‫בערך.‬ ‫-נהדר!‬
‫נלך הביתה. את רוצה לנהוג?‬
‫אני עדיין לא מאמינה שהגרמליניות הקטנות‬ ‫הצליחו להצמיח לנו שפמים.‬
‫אבל אם כבר שפם, אני די אוהבת את הסגנון.‬
‫הגיע הזמן לקיצוצים.‬
‫היד שלך רועדת. למה היא רועדת?‬
‫את רוצה להוריד‬ ‫את הדבר המסולסל הזה, או שלא?‬
‫אני פשוט לא רוצה למות.‬
‫דודות? קראתן לי.‬
‫ובכן, אחיין יקר,‬ ‫אתה רוצה לסיים את ההכשרה שלך כמתלמד מהר?‬
‫אלוהים, זה יהיה ממש אדיר!‬
‫כלומר…‬
‫כן. אני בקטע. לא חשוב.‬ ‫מה אתן צריכות שאעשה?‬
‫ובכן…‬
‫אתה זוכר את הענק שסיפרנו לך עליו?‬
‫הגיע הזמן שתשיג אותו.‬
‫בעונג רב.‬
‫תרגום כתוביות: עמוס דיאמנט‬