NETFLIX-ALKUPERÄISSARJA
Äitisi jättämä noitakirja on siistein juttu ikinä.
Niinpä. Olisi vielä siistimpää, jos osaisin käyttää sitä.
Mitä tämä kaikki tarkoittaa? Ovatko nämä reseptejä?
Jos nuo ovat reseptejä, syön mikroruokaa koko loppuelämäni.
Rupikonnan kieli? Ja mikä tämä on? Dinosauruksen muna?
Ne ovat varmaan loitsuja.
Mutta miten osaamme käyttää niitä?
Totuuslasit. Nuo ovat juuri ne.
"Jos joku vaikuttaa joltakin toiselta, tarkastele näillä lähellä olevia."
Näen vain teidät.
Näetkö, mitä söin aamiaiseksi?
En. Olet vain sinä.
Hyvä. Söin nimittäin kuppikakkusi.
Mikset kokeilisi yhtä loitsua? Ole kiltti.
Koska en osaa.
Sinun pitää oppia jossain vaiheessa.
Kannattaisi oppia mahdollisimman äkkiä, ennen kuin noidat pääsevät kannoillemme.
Voimmeko kokeilla yhtä loitsua?
Ihan pikkuruista loitsua vain?
Ole kiltti.
Hyvä on.
"Puhuvat omenapuut."
"Rääkyvät ruskeat lepakot."
"Hattarapilvet."
Kuunnelkaa.
"Hirmuisen hienot puhuvat lelut." Kuulostaa hauskalta.
Kokeillaan tuota lelua.
"Vapaudu, lelu. Puhu minulle."
Käskin puhumaan, en tanssimaan. -Älä nyt, Nilla.
Tämä on silti aika siistiä.
Se osaa tanssia.
Kokeillaan tätä. "Ulvovan upea tukka."
Haluaisin kovasti erilaiset hiukset. Anna tulla, Nilla.
"Tuikea tukka kerää katseita, paksut ja upeat, kiiltävät ja hienot."
Haluan shampoomainoksen hiukset!
Näytänkö hyvältä?
Tuijotatte siihen malliin, että näky on varmaankin upea.
Ovatko ne tuuheat?
Niiden tuuheiksi kuvaileminen olisi tilanteen vähättelyä.
Jos metsurit näyttävät hyvältä, niin sitten lopputulos on hyvä.
Viisi possua plus kaksi possua…
Miten jakselet tänään, neiti Kataja?
Ihan hyvin. Kaikki on ihan hyvin.
Näytät väsyneeltä.
Voisit pitää vapaapäivän.
Tule tänne henkäisten ja hönkäisten.
Nilla Naski, tule hakemaan kuppikakku!
Mikä hätänä, Nilla?
Oletko ikinä miettinyt paikkaasi ja tarkoitustasi maailmassa?
Elämän polun kauneus piilee juuri siinä.
Se paljastuu askel askeleelta.
Paljastuu? -Niin.
Kaikki vastaukset eivät paljastu kerralla vaan vähitellen matkan varrella.
Joskus tapahtuu sellaisia asioita, joiden tarkoitusta ei tiedä.
Sitten tapahtuu toinen asia, ja ensimmäisen tarkoitus valkenee.
Ensimmäinen on valmistautumista toiseen.
Ensimmäinen siis valmistaa toiseen.
Sitten kaikki selviää. Ymmärrätkö?
En oikeastaan. -Joskus vielä ymmärrät.
Kutsun sitä elämän polun taikuudeksi.
Töks.
Huomenta, tytöt. Mitä kuuluu? -Partaihottumaa.
Minulla taitaa olla partaihottumaa. -Se oli vahinko, Liinu.
Anna jo olla. -Partaihottumaa? Vahinko?
Mistä oikein on kyse?
Nähdään myöhemmin, isä. Heippa!
Onko kellään partavettä?
Partavettäkö?
Opin jo läksyni.
Äitini saattoi olla noita, mutta minusta ei todellakaan ole siihen.
Et voi vain luovuttaa, Nilla.
Kysytäänkö neiti Katajalta? Hän tietää noitajutuista.
Anna taikuudelle tilaisuus, Nilla. -Tiedät, että haluat.
Hyvä on. Ei kysyvä tieltä eksy.
Juuri niin.
NOITERMAAN KOULU
Minulla on huonoja uutisia.
Meillä on sijainen. -Kuka nyt auttaa selvittämään kaiken?
Entä jos partani tekee paluun? -Anna jo olla.
Hei vain!
Aikaiset linnut nappaavat matosen.
Sisään vain. Kerrassaan upeaa huomenta.
Olen sijaisopettaja, rouva Vinku…
Pinku.
Vinkupinku?
Onpa outo nimi.
Sukututkimussivuston mukaan kuulun Vinkupinkun aatelissukuun,
joka on kotoisin Hinkukinkusta.
Se on Tinkupinkuvinkulan pohjoisosassa. Oletteko kuulleet siitä?
Toivoinkin, että teidän kaltaisenne kolme ihastuttavaa tyttöä -
saapuisi aiemmin esittelemään luokkaa.
Selvä.
Neiti Kataja pitää oppikirjoja hyllyllä.
Täällä on luokan Possu-lemmikki.
Onpa outoa. Missä Possu on?
Ehkä hän vei sen kotiin.
Joskus eläimet tarvitsevat lisärakkautta meidän ihmisten tavoin.
Anteeksi, mutta huomioni herpaantuu tuon upean kaulakorusi takia, Nilla.
Se on kerrassaan taianomainen.
Älä muuta sano.
Sain sen äidiltäni.
Saanko pidellä sitä?
Ei haittaa.
Olen odottanut jo kauan.
Voin odottaa vielä hetken.
Sisään vain! Tervetuloa tunnille.
Julistan tunnin alkaneeksi.
Vaikuttaako sijainen teistäkin oudolta?
Näitkö, miten hän himoitsi kaulakoruasi?
Hänen silmissään oli kumma katse.
Taidan olla maailman onnekkain opettaja.
Kokonainen luokka täynnä lapsukaisia.
Eivätkö kaikki luokat ole täynnä lapsia?
Riittää, neiti Vinkuvaappuhaisuraisu.
Katsotaan, kuka todella olet.
Tuntisuunnitelma.
Hyvänen aika. Nämähän toimivat.
Hän ei ole sijainen vaan Nadja-noita!
Hän teki jotain neiti Katajalle päästäkseen käsiksi amulettiisi.
Missä neiti Kataja on? Hän saattaa olla vaarassa.
Noidat tekevät siis kaikkensa saadakseen kaulakorun.
Onko joku hätänä, lapset?
Olin juuri aloittamassa esitelmän.
Voisit tuoda kaulakorusi tänne ja esitellä sen koko luokalle, Nilla.
Esitelmäleikit kuuluvat päiväkotiin.
Minä voin toki esitellä sen puolestasi.
Leikitäänkö sen jälkeen tuolileikkiä?
Liikettä!
Vauhtia! Äkkiä nyt!
ESITELMÄLEIKKI
Hyvänen aika. Oletko oikea noita?
Tiedätkö Noitermaan kolmesta noidasta?
He olivat todella pahoja noitia eivätkä mitenkään siistillä tavalla.
He olivat niin pahoja, että veivät lapselta koirankin.
Siispä…
Hetkinen. Sinä taidat olla paha noita. Tiesin sen heti, kun näin sinut.
Onko tämä oikea noidan lymypaikka?
Itse asiassa ei. Tämä on varasto.
Se tosin tuntuu melko kotoisalta.
Hämähäkin seitit sopivat hyvin mustan homeen kanssa -
hienovaraisen tunkkaisella tavalla.
Vau. Ihka oikea noita ihka oikeassa noidan varastohuoneessa.
Kukapa olisi uskonut?
Puhutko aina näin paljon? -Vain innostuneena.
Tätä on hieman noloa kysyä, mutta voisimmeko ottaa yhteiskuvan?
Nimmarikin tietysti riittää.
Ne ovat hieman vanhanaikaisia, mutta…
Hetkinen. Miksi oikeastaan olen täällä?
Onko tämä…
Enkö olekin pulassa?
Juoneni taisi paljastua!
Tarvitsemme uudet valeasut, joilla voimme voittaa lasten luottamuksen.
Meidän pitää muuntautua rehtoriksi. Lapset pitävät hänestä.
Tai talonmieheksi.
Naama umpeen.
Vielä parempaa. Rehtori tai talonmies!
Olen mahtava.
Viisi kirjainta kuvaamaan rehtoria.
Tämän sanan on pakko olla F-I-K-S-U!
Minä hoidan itse asian. Muuntaudu, ja tapaamme yläkerrassa.
Amuletti on pian meidän.
Sanoinko jo, että olen nerokas? Olin täysin oikeassa.
Pöö.
Osaan vielä.
Hetkinen! He ovat minun oppilaitani, ja luokka on minun.
Jättäkää heidät rauhaan!
Haluamme erään esineen takaisin yhdeltä oppilaaltasi,
joten pysy sinä vain paikoillasi.
Suo anteeksi.
Hei, talonmies Risto. -Huomenta. Olehan ihmisiksi.
Menen yläkertaan siivoamaan sotkun.
Onpa outoa. Meidän pitää hakea noitakirja kaapistani.
Hän ei edes ollut hyvä opettaja. -Niinpä!
Anteeksi. Käytävä on suljettu. Vesiputki meni rikki.
Lattiahan on täysin kuiva.
Niinpä. Siksi tilanne on vaarallinen.
Ulos pitää mennä kiertoreittiä.
Menkää te ensin.
Tännepäin.
Tätä tietä.
Risto käyttäytyy -
oudosti.
Risto ei taidakaan olla Risto.
Tulkaahan nyt.
Tulkaa.
Tulkaa nyt!
Melkein perillä.
Liikettä!
Mennään.
Tännepäin vain.
Se on Nonna. -Kätkemisjuoma! Äkkiä!
Tässä.
Tänne näin.
Peremmälle.
Mitä ihmettä? -Juoskaa!
Ei! Seis!
Häivy, teeskentelijä! -Takaisin!
Tulkaa takaisin! Odottakaa nyt.
Missä olette, tytöt?
Tämä ei ole hauskaa.
Tulkaa esiin.
Mistä nyt saamme apua?
Rehtori Mäkelältä! Rehtori tietää aina ratkaisun.
Rehtori Mäkelä!
Miten te tytöt pääsitte tänne? En kuullut enkä nähnyt teitä.
Sellaisia olemme.
Hiljaisia kuin söpöt kissanpennut.
Tai siis…
Kuinka voin auttaa teitä, ystäväiseni?
Jotkut henkilökunnasta ovat valeasuissa.
Ikävää.
Ensin haluan huomauttaa, että rikotte Noitermaan keskikoulun pukukoodia.
Onko koulussa muka pukukoodi?
On. Ei kaulakoruja. Anna se tänne. -Eikö pukukoodi salli kaulakoruja?
Näin juuri yhden pojan, jolla oli Tähtien sota -sandaalit.
Anna se, Nilla Naski.
Nyt heti.
Entä lasit?
Sallitaanko ne?
Kyllä. Lasit sallitaan.
Riittää, kun annat kaulakorun minulle.
Hyvä on, rehtori Mäkelä.
Vai pitäisikö sanoa rehtori Nadja-noita?
Arvasin!
Kiinni jäin.
Siinä oletkin! -Huonoja uutisia.
Lapset eivät pidä talonmiehistä.
Tai rehtoreista. Mutta arvaa, kenestä kaikki lapset pitävät.
Sijaisesta!
Lapset tajusivat jo, että se olet sinä.
Pääsen sentään eroon solmiosta. Vauhtia!
Meidän pitää rauhoittua.
Tarvitsemme aikaa sotkun selvittämiseen. -Selvittämiseen!
Juuri niin, Liinu!
Isäni oli oikeassa.
Tämä on vain osa elämän polkua.
Kirja annettiin minulle syystä.
Jos aiomme pelastaa koulun, meidän pitää hyödyntää loitsuja.
Nyt on aika nousta vastarintaan.
Hyvä! Pidänkin loitsutaisteluista.
Kiillotin lattiat. Naarmutatte niitä.
Jos kuitenkin annat kirjan ja kaulakorun, voimme antaa asian jäädä sikseen.
Mitä sanot?
Piilojuoma. Vauhtia!
Hienoa. Varastohuone.
Hyvä puoli on ainakin se, että täällä on sentään paljon hiiriä.
Hiiriäkö? -Mitä höpisen? Minulla on kissan aivot.
Neiti Kataja?
Olitteko te äsken kissoja?
Emme.
Tiesin, että olet noita!
Tarvitsemme apuasi. He haluavat amuletin.
Voisitteko ensin vapauttaa minut?
En tiedä paljoakaan taikuudesta.
Etkö voi muka tehdä joitan? Sinähän olit sentään äsken kissa.
En osaa. Mokaan joka kerta, kun yritän käyttää jotain loitsua.
Olenkin lukenut tuosta. Se on tyypillistä aloitteleville noidille.
Sinun pitää uskoa siihen, mitä sanot.
Siinä oletkin, Nilla!
Lintsaat näköjään tunniltani.
Luulitko pääseväsi meiltä pakoon?
Anna amuletti tänne, Nilla! Emme lähde täältä ilman sitä.
Tehdään tästä helppoa.
Jos haluatte tytöt, teidän pitää päästä ensin ohitseni.
Hyvä on! -Sehän sopii.
Kas niin! -Tulkaa!
Mitä nyt teemme, neiti Kataja? -Anna amuletti heille!
Ei. Se oli äitini. En anna sitä heille. -Surullista!
Hyväkäs opettaja ei osaa auttaa oppilaitaan saati pikku-Possuaan.
Mainitsitko juuri Possun?
Possu!
Opetin teille tunnilla, että sanat ovat turhia, ellei niitä tarkoita.
Loistojuttu.
Tukka kerää katseita, paksut ja upeat, kiiltävät ja hienot."
Et kai vain… -Tiesin, että pystyt siihen!
Suututit meidät.
Viimeksi loitsu sai aikaan parran! -H niin kuin hyvä yritys.
M niin kuin mälsää. - Tai T niin kuin tupen rapinat!
Ulos. Äkkiä! -Juoskaa!
Seuraajat! Tosielämän jahti noitien kanssa. Hashtag siunattu!
Tiedän, että olette täällä jossain.
Meidät on saarrettu. Mitä nyt?
Livistä vain, mutta piiloon et pääse.
Voisimme käyttää toista loitsua.
En minä osaa! -Sinun pitää yrittää kovemmin.
Tarkoita sitä. Osaat kyllä.
Tiedät, että pystyt siihen. Sinun pitää vain uskoa.
Tavalla tai toisella annat amuletin vielä meille, Nilla.
"Kun et halua ongelmia lähellesi, pakota ne katoamaan!"
Onnistuimme!
Noitokset hoitivat homman!
Hetkinen! Mitä tuo on?
Possu!
Hyvää työtä, kaikki.
Minulle oli kunnia olla mukana. Vielä hienompaa on olla opettajanne.
Kiitos, neiti Kataja.
Haluaisitko auttaa meitä useamminkin?
Kaipaamme aikuista, joka uskoo meihin.
No…
Opettajananne ja noitahistorioitsijana -
suostun mielelläni.
Kädet yhteen!
Noitokset!
En haluaisi pilata hyvää hetkeä, mutta mitä loitsu teki noidille?
Miten he päihittivät meidät taas?
Se kakkasi päällesi.
Hei, Risto. -Rehtori Mäkelä?
Huhuu?
Auttakaa!
Et taida edes tietää etunimeäni. -Onko se Rehtori?
Auttakaa!
Risto. -Rehtori Mäkelä.
Päivänjatkoja.
Isä.
Minun pitää kertoa totuus.
Minusta tuntuu, että taidan olla -
noita.
Ja minä olen velho. Mennään kotiin.
Minulla onkin aromipesässä valmistumassa erikoista noitapataa.
Et vieläkään taida uskoa minua.
Uskon sinuun. Eikö sitä lasketa?
Tavallaan.
Hienoa. Mennään kotiin. Haluatko ajaa?
En voi vieläkään uskoa, että tytöt taikoivat meille viikset.
Mitä viiksiin tulee, oikeastaan pidän uudesta tyylistäni.
Nyt on leikkuun aika.
Miksi kätesi tärisee?
Haluatko päästä haivenista eroon vai et?
En vain halua kuolla.
Kutsuitte, tädit.
Rakas veljenpoika. Haluatko edetä harjoittelussa nopeammin?
Se olisi aivan mahtavaa.
Tai siis tietysti.
Suostun. Mitä haluatte minun tekevän?
No…
Muistatko sen kaulakorun, josta kerroimme sinulle?
Sinun on aika hankkia se meille.
Teen sen mielelläni.
Tekstitys: Milka-Maria Mauranen