‎UN SERIAL ORIGINAL NETFLIX
‎Baftă, micuță Willa!
‎POȚIUNE PENTRU ASCUNS
‎DUPĂ 12 ANI
‎Chili, chili, chill-a, ‎Willy, Willy, Willa.
‎Chili aniversar gătit la perfecție!
‎Sunt mândru că sărbătorita lui tata ‎a vrut chiliul meu special la cină.
‎Altfel n-ar fi ziua mea.
‎Știu că îți doreai telefon, dar cred…
‎că asta o să-ți placă și mai mult.
‎Hai, desfă cadoul!
‎„Proprietatea lui Willow Ward.”
‎A fost al mamei tale. Voia să ți-l dea ‎când creșteai și știai ce să faci cu el.
‎Nu mă pricep eu la modă, dar cred ‎că la 12 ani știi să porți un colier.
‎Îmi zicea mereu în glumă ‎că e un colier magic.
‎Spunea: „Crede în magie ‎și viața va fi magică.”
‎- Mă ajuți să-l pun la gât? ‎- Da.
‎Cum arăt?
‎La fel de frumoasă ca mama ta, ‎care era cea mai frumoasă femeie din lume.
‎Îți mulțumesc că ai avut încredere ‎să mi-l dai. O să-l port mereu.
‎La mulți ani, puiule!
‎Chili.
‎Sărbătorita să-și pună jacheta pe ea. ‎Chiliul ăsta dă fiori.
‎N-are cum, după atâta pustiu de vreme!
‎Nu l-au îngropat cu străunchiul William.
‎Mai tăiem un pârlit de pe listă.
‎Doisprezece ani de căutări ‎și altă fundătură.
‎N-o să-l găsim la vreme.
‎Știu și eu, Wilma?
‎Dacă ai pune și tu osul la săpat, ‎poate l-am găsi.
‎M-ai ajutat enorm.
‎Ia stai așa!
‎Să fi fost…?
‎E cu putință?
‎- Cred că da. ‎- Da! E în Întortocheni!
‎Era să cad pe spate. A reapărut amuleta.
‎N-o să ghiciți unde.
‎Adică am scăpat de săpat?
‎Nu-ți număra ochii înainte să clipească, ‎Furiș! Dar, cum se zice, poate.
‎Ați găsit amuleta?
‎Alo, ce faceți? Terminați!
‎S-o ștergem!
‎Adio, muritorule!
‎Nu-mi vine să cred ‎că era chiar sub nasul nostru.
‎Nu mai departe decât acasă la Willow.
‎Partea bună e că am găsit-o.
‎Asta e partea bună? Pentru că am pierdut ‎peste zece ani de viață căutând-o.
‎Nu-i nimic.
‎Fink Gheară-Lungă, ‎mâine o să faci ce știi tu mai bine.
‎Orice îți trebuie, șefa. ‎Nu te lasă Fink cu buza umflată.
‎În sfârșit…
‎amuleta va fi a noastră.
‎Gata, hai înăuntru!
‎Eu stau aici.
‎Să dăm drumul la petrecere!
‎Scuze că am întârziat! Petrecerile ‎în pijama iau multă planificare.
‎Scout, ai ajuns cu 30 de secunde înainte.
‎Ce bine! Nu sufăr întârzierile.
‎Willa!
‎Lucy!
‎Să înceapă ospățul aniversar!
‎Nu mi-am găsit bicicleta. ‎Asta e a fratelui meu.
‎Dle Ward, să trecem direct la subiect! ‎Dv. faceți cei mai buni săculeți-cadou.
‎Ar fi grozav dacă ați încălca tradiția ‎și ni i-ați da mai devreme.
‎Scout, cum știi tu ‎că sunt sensibil la măguliri!
‎Nu degeaba mi-am deschis bombonerie. ‎Haideți la dulciuri!
‎- Ca lumea! ‎- Haideți!
‎- Tată, cred că fetele știu. ‎- Să nu se irosească munca.
‎Sunt demențiale bomboanele. ‎Știe taică-tu să facă săculeți-cadou.
‎Fetelor, sigur vreți să dormiți în pod?
‎Da. Poveștile cu stafii ‎sunt mai distractive aici.
‎Bine, dar să nu fie prea de groază. ‎Stingerea până la miezul nopții!
‎Te iubesc!
‎Și eu te iubesc.
‎Sunteți gata?
‎A fost al ei.
‎Tata a așteptat să cresc, ‎ca să pot avea grijă de el.
‎Avea gusturi excelente maică-ta.
‎E de epocă.
‎- Nu prea vorbești despre ea. ‎- Nu știu mare lucru.
‎Aș vrea să aflu mai multe, dar mi-e teamă
‎să nu-l întristez pe tata ‎dacă îl sâcâi cu întrebările.
‎Oricum, simt că mama e cu noi.
‎Ce îi ia atâta?
‎Nu trimite un guzgan ‎să facă o treabă de pisică.
‎Probabil dă rasol.
‎Hai odată!
‎Întrucât vine Holloweenul,
‎o să vă spun legenda ‎celor trei vrăjitoare din Întortocheni.
‎Știi că e scorneală, nu?
‎Cine zice?
‎Ce s-a auzit?
‎Ce-a fost asta?
‎Nu trebuia să mă vedeți.
‎Ce?!
‎Ai vorbit cumva?
‎Scuze de deranj! Nu mă luați în seamă! ‎Vedeți-vă de treburile voastre!
‎De ce urlați? Mă băgați în sperieți.
‎Ia stați! Mi-a luat colierul.
‎Pa!
‎Unde s-a dus?
‎Uitați că am fost aici!
‎De ce vorbește?
‎Nu pun mâna pe chestia aia!
‎Nu puneți mâna, doar…
‎recuperați-mi colierul!
‎Trebuie să-l găsim!
‎Noroc!
‎Mulțumesc.
‎L-am găsit!
‎- Încolțiți-l! ‎- Prins în cursă ca un șobolan!
‎Ăla e colierul mamei. Lasă-l jos!
‎Vai, nu!
‎Nu e bine. L-am lăsat jos, gata!
‎Ce se întâmplă?
‎Willa!
‎Potolește-te, mătură! Stai cuminte!
‎Ce-a fost asta?
‎Habar n-am.
‎A fost terifiant.
‎Păzea!
‎Trebuie s-o șterg.
‎- Pa, fetelor! ‎- Nu!
‎Te-am prins!
‎Nu? Nimic? Dar acum?
‎Nu!
‎- Dă-mi drumul! ‎- Să ne ascundem!
‎Dă-mi colierul înapoi ‎și îți redau libertatea.
‎Numai de-aș putea! ‎E mult de povestit, crede-mă.
‎Atunci stai în borcan pe vecie.
‎O să-ți ghiorțăie mațele de foame.
‎Te învoiești?
‎Bine.
‎Mă învoiesc.
‎Cine ești?
‎Prea bine!
‎Nu-mi spune.
‎Norocul tău că iubesc animalele. ‎Altfel era vai și amar de tine.
‎Willa…
‎Ești ca mama ta. Ai inima de aur.
‎Ia stai! Ai zis că sunt…
‎ca mama?
‎Fink, ce tot faci?
‎Trebuie să plec, Willa. ‎Adică, cine-oi fi fiind.
‎Ce știi despre mama? ‎De unde știi cum mă cheamă?
‎A trecut pericolul?
‎De unde l-o fi avut mama?
‎Unde e?
‎Sunt aici!
‎În sfârșit!
‎Mai întâi vestea bună.
‎Chiar am găsit colierul.
‎- Minunat, Fink! ‎- Bravo!
‎Primești cea mai putregăită brânză.
‎Începusem să cred că nu avem bază în tine, ‎dar mi-ai dovedit că greșeam.
‎Absolut, chițcan scârnav, ‎urduros și fetid,
‎pisico-pește șoptitor, ‎coșmaresc și absurd ce ești!
‎Dă-l încoa'!
‎Așteptă cu complimentele ‎până după vestea proastă,
‎anume că…
‎e la ea.
‎Știi toate complimentele ‎pe care ți le-am făcut? Le iau înapoi.
‎- La ea? ‎- Nu!
‎- Nu vrei să spui că… ‎- Ba da, colierul e la Willa Ward.
‎Am visat niște chestii super ciudate.
‎Nu cred că a fost vis.
‎- Adică chiar ai zburat pe mătură? ‎- Și chiar există un șobolan vorbitor?
‎Chiar ne pierdem mințile?
‎Elevele zboară pe mătură și se încred ‎în șobolani vorbitori care fură bijuterii.
‎Urmează un episod foarte special ‎din ‎Aventurile fetelor de gimnaziu nebune.
‎Clar nu e un colier obișnuit.
‎Ce nu-ți spune tatăl tău?
‎Haideți să aflăm!
‎Porridge! Porridge! Willa-Worridge! ‎Veniți de luați ovăz de top!
‎Tată, n-o să crezi! Aseară m-am trezit ‎și un șobolan vorbitor îmi luase colierul.
‎Ați auzit-o spunând „șobolan vorbitor”?
‎L-am vânat cu măturile și, din senin, ‎măturile au început să zboare.
‎Nu se poate!
‎Mături zburătoare și șobolani vorbitori. ‎Ce noapte!
‎- Da. Willa a zburat pe fereastră. ‎- Și șobolanul a zis că semăn cu mama.
‎Zice bine. Frumoasă și bună la suflet.
‎Ce-ar fi să stau eu la povești ‎cu șobolanul ăsta care o știa pe mama ta?
‎Nu e fantastic?
‎Fantastic, frate!
‎Nu ne crezi, nu?
‎Cred că prea multe dulciuri ‎și povești de groază induc vise trăsnite.
‎Odată am mâncat cinci ciocolate
‎și m-am trezit convins ‎că călărisem un hipopotam pe Lună
‎ca să mă întâlnesc cu Regina Bezea, ‎să mâncăm o rachetă din jeleu
‎și să jucăm X și 0.
‎- Tată? ‎- Da?
‎Chiar s-a întâmplat.
‎Dă-mi și mie o mătură zburătoare, ‎să-mi facă curat prin prăvălie.
‎Hai, mâncați!
‎Că vorbeam de curățenie…
‎Nimic nu seamănă cu colierul meu.
‎Să mergem la librăria aia ciudată, ‎cu tot felul de cristale?
‎Bună idee!
‎- Aoleu, întârzii! ‎- Va urma?
‎Îi dăm noi de cap. ‎Între timp, feriți-vă de mături.
‎- Pa! ‎- Pa!
‎Mai e o lună până la Halloween. ‎Ce faci cu cartea aia?
‎M-a străfulgerat o idee. ‎Dacă am putea invoca colierul?
‎L-am fi invocat deja dacă se putea. ‎Gândesc și eu cu voce tare.
‎Tot o să caut.
‎Tăceți puțin, să-mi aud gândurile! ‎Mersi frumos!
‎Trebuie să mă concentrez. ‎Ne trebuie un plan.
‎Sugerez o poțiune ‎care s-o preschimbe pe fată în iepuraș.
‎- Deșteaptă idee! ‎- ‎Ce prostie!
‎Pe urmă ar prinde-o Gheară ‎și ar aduce-o aici.
‎Amestecăm gheare ‎de veveriță de munte turbată cu…
‎De ce n-o poftim la ceai? ‎Cui nu-i place ceaiul?
‎Fetelor de 12 ani. Mai bine o răcoritoare, ‎un suc, un mocha frappuccino…
‎Zău așa!
‎De unde să știu eu? Detest copiii. ‎Îmi provoacă urticarie.
‎Nu-i așa? Parcă… ‎În fine, să încercăm prostia cu ceaiul.
‎- Cu ce ne îmbrăcăm? ‎- Nu știu, cu ceva scârbos.
‎Amulete cu pisici…
‎Nu.
‎Nimic.
‎Poate în asta.
‎Zero barat.
‎Mamă?
‎E un adevărat mister.
‎Poștă specială pentru dra Willa Ward.
‎Alt animal care vorbește?
‎De unde știi cine sunt?
‎„Dragă Willa Ward, noi ne-am mutat ‎înapoi în oraș după o lungă absență.
‎Am cunoscut-o bine pe mama ta ‎și am vrea să-ți povestim despre ea
‎și despre colierul ei magic.
‎Te poftim după școală ‎la ceai și alte bunătăți.
‎Cu dragoste, Wanda și Wilma.
‎P.S.: Stăm în casa veche de pe deal.”
‎Bună dimineața, Kingsley Jenkins! ‎Mă bucur să-ți văd fața.
‎Bună dimineața, Willa Ward! ‎Bun venit la ore! O nouă zi de aventură!
‎Bună dimineața, dnă Juniper!
‎Nu te supăra…
‎de unde ai colierul ăsta?
‎- De ce întrebați? ‎- Așa, din curiozitate.
‎A fost al mamei mele.
‎- Excelent! Mă bucur că am vorbit. ‎- Bine.
‎Frumos colier! Te pregătești de Halloween?
‎Te costumezi…
‎în dezastru vestimentar?
‎Ba nu, stai!
‎Aia n-ar fi costumație.
‎Invidia e un compliment, Blaine, ‎așa că îți mulțumesc.
‎Și mie îmi place.
‎Întâlnire la prânz la locul secret ‎de pe scări. E super important.
‎Unde e?
‎„Te poftim după școală ‎la ceai și alte bunătăți.
‎Cu dragoste, Wanda și Wilma.”
‎- Ce?! ‎- Ce?
‎Exact! Ce?!
‎Te duci?
‎Normal că se duce.
‎Te duci, nu?
‎Normal că mă duc.
‎Spun că știu chestii despre mama ‎și despre colier.
‎Ai curaj să te duci acolo singură. ‎Eu nu m-aș duce nici picată cu ceară.
‎Știi poveștile, nu?
‎- De-asta nu mă duc singură. ‎- Dar cu cine te duci?
‎Iau de mâncare. Nimic cu mult zahăr. ‎Ultimele 24 de ore au fost și așa ciudate.
‎Categoric.
‎ȘCOALA GIMNAZIALĂ DIN ÎNTORTOCHENI
‎După cină trebuie să am grijă de Sawyer.
‎N-ar trebui să dureze mult. ‎E doar un ceai, nu?
‎S-o facem și pe asta!
‎Ce să faceți?
‎- Nimic. ‎- Nimeni.
‎- Bună, Wyatt! ‎- Puneți la cale ceva palpitant?
‎Nu, ceva plicticos la culme.
‎Plictis maxim!
‎Vorbește în numele tău. ‎Mie mi se pare incitant.
‎Adică… Da, e plicticos.
‎Plicticos de nu se poate!
‎Păcat! Căutam ceva distracție după școală.
‎Pa!
‎O cioară care vorbește ‎nu e deloc plictisitoare.
‎BOMBONERIA VECHE
‎Willa, ce vânt te aduce?
‎Bună, tată! ‎Azi ajung acasă cu o oră mai târziu.
‎- Mă duc la un ceai cu… ‎- Bine.
‎Bună, micuțule!
‎- Ne vedem la cină? ‎- Da. Pa!
‎Nu-i nimic. Stați liniștită. ‎Sunt doar niște ochi.
‎Sunteți gata?
‎De ce am luat-o pe cel mai sinistru drum?
‎Potrivit legendei, ‎pădurea asta e Dealul Bântuit,
‎blestemat de cele trei vrăjitoare ‎din Întortocheni.
‎Cică în casa aia veche trăiesc vrăjitoare ‎de secole bune.
‎Bine că suntem curajoase, nu?
‎Alea sunt scorneli.
‎- Și nici nu e atât de sinistru. ‎- Exact.
‎Probabil sunt doar niște bătrânici
‎care trăiesc și ele ‎într-o casă sinistră rău.
‎Propoziția asta pare premisa ‎unui film de groază.
‎Da.
‎Ce am putea păți?
‎Vorbe celebre de pe urmă.
‎Clar pare începutul unui film de groază.
‎Nu lăsa pe mâine ce poți face azi.
‎Bună ziua!
‎E cineva acasă?
‎Sper că nu vă supărați.
‎Mi-am adus prietenele.
‎Willa, ce bine îmi pare să te văd din nou!
‎Din nou?
‎Te știm de când erai în fașă. ‎Ai fost un bebeluș drăgălaș, cu piele…
‎și dinți, și păr, și chestii.
‎Lucy! Scout!
‎Bine ați venit!
‎De unde știți cum…?
‎O simplă vrajă pentru văzut, ‎nimic deosebit.
‎- Vrajă? ‎- Nipimipic despre mapagipiepe.
‎Vă rog, luați loc!
‎Deci… ați cunoscut-o pe mama?
‎Dacă am cunoscut-o?
‎Era…
‎Așa eram.
‎Eram prietene la cataramă.
‎Nu ne dezlipeam una de alta.
‎Mă rog, până când Neil…
‎Până când nimic.
‎Era o dulceață de fată, inimă de aur.
‎Nu vă sfiiți.
‎Nu e cine știe ce petrecere, nu?
‎Lasă mult de dorit.
‎Zic fiindcă lipsesc bunătățile și ceaiul.
‎Dar remediez situația. Bine?
‎Ce tare!
‎Ce faci?
‎Copiii se dau în vânt după dulciuri. ‎Ține-mi isonul!
‎Ce se întâmplă?
‎Nu e distractiv?
‎Atât de…
‎Atât de distractiv!
‎Scout, ce dulciuri îți plac ție ‎cel mai mult și cel mai mult?
‎Vata de zahăr.
‎Vata de zahăr…
‎Mmm!
‎Un scaun comestibil? ‎Asta e cea mai frumoasă zi din viața mea.
‎Lucy!
‎Lucy, ce ți-ar plăcea la ceai?
‎Mereu am visat la o ploaie de ciocolată.
‎Vai, nu!
‎Delicios!
‎Dar tu, Willa dragă?
‎Vreau să știu despre mama.
‎Ce-ar fi să vorbim mai mult ‎și să lăsăm dulciurile?
‎- Willa, ești nebună? ‎- Vorbește în numele tău!
‎E aici. Ce mai așteptăm?
‎Să-i luăm colierul!
‎Hai să le lăsăm și pe ele o clipă, ‎să se bucure de petrecere…
‎o clipă.
‎Fink! Furiș! Gura!
‎O clipă! Ăsta e șobolanul de aseară!
‎Ar trebui să plecăm.
‎Nu!
‎Hai să nu ne mai învârtim în jurul cozii!
‎Vrem colierul!
‎Știu că ți-ar plăcea să îl ai, ‎dar ție la ce îți trebuie?
‎În schimb, pentru noi, ‎să-l recuperăm ar fi… Cum ai spune, Wilma?
‎Magnific și splendid de extraordinar?
‎Da, întocmai așa aș spune.
‎Nu!
‎A fost al mamei, iar ea mi l-a lăsat mie.
‎M-ați chemat să-mi povestiți despre ea ‎și încă n-am auzit nimic.
‎Plecăm.
‎Nu plecați.
‎Furiș!
‎Păcat! Se putea cu frumosul.
‎Acum va fi cu de-a sila.
‎Nu voiam să recurgem la vrăjitorie, ‎dar ne-ați cam forțat mâna.
‎Vrăjitoare! Vedeți? ‎V-am zis că poveștile erau adevărate.
‎Vrei să știi despre mama ta?
‎Era prea naivă.
‎Exact…
‎ca…
‎tine.
‎Aici!
‎- Aoleu! ‎- Stați!
‎Ascundeți-vă aici!
‎Vin vrăjitoarele după voi!
‎Vrem doar să stăm de vorbă!
‎Vin!
‎Ascundeți-vă aici!
‎Fetelor!
‎Unde ați dispărut?
‎Degeaba fugiți. Nu vă puteți ascunde.
‎Pe aici!
‎E plin de poțiuni.
‎O sun pe mama. ‎Nu-mi pasă dacă mă consemnează…
‎pe veci. N-am semnal.
‎Lucy, ai fața mai osoasă decât de obicei.
‎- Nu îmi pipăi fața, Scout. ‎- Ba da.
‎Ăsta îți e obrazul, ‎iar acum îți bag degetul în ochi.
‎În ochi?!
‎Fetelor?
‎Găsiți o poțiune!
‎Faceți ceva!
‎„Cu susul în jos”.
‎„Poțiune pentru zburat”.
‎„Poțiune pentru ascuns”!
‎Ia!
‎„De să te pitești poftești, ‎de rele să te ferești,
‎bea cu mintea destupată ‎și felină fi-vei de îndată.”
‎Stați așa! Asta înseamă că…?
‎Aoleu, nu!
‎- Ești… ‎- Am labe!
‎Aoleu, nu!
‎Și coadă!
‎Fetelor!
‎Fugiți!
‎Să fug? Întâi trebuie să învăț ‎să merg pe patru picioare.
‎Nu-mi scapă ele!
‎Unde s-au vârât?
‎Că alunecoase mai sunt, zgâtiile!
‎Repede, băgați-vă aici!
‎Am căutat peste tot. Au dispărut.
‎Iar eu am căutat pe unde ai căutat și tu, ‎imediat după tine, pentru siguranță.
‎Știți cum se vâră pisicile ‎în cele mai strâmte locuri?
‎- Vrei să intrăm acolo? ‎- Uite câta păianjenul!
‎Eu stau aici și îmi întâmpin soarta.
‎Fui, păienjenoi păros! Intrăm!
‎Hai, Lucy! N-avem timp de frică!
‎Unde sunt?!
‎Așteptați-mă!
‎O coadă!
‎Au băut din poțiunea pentru ascuns.
‎Iute, afară! Ne trebuie Gheară.
‎- Gheară! ‎- Gheară!
‎Nu ne oprim.
‎N-avem voie să fim mâțe fricoase.
‎Dar eu sunt o mâță fricoasă.
‎Gheară!
‎Servus! Cum merge petrecerea?
‎S-au furișat prin conductă. ‎Dă-ne de veste de cum le vezi!
‎- Să nu… ‎- Sigur.
‎…le lași să scape.
‎N-au cum să fi ajuns departe. ‎Ca cioară care zboară drept, tu știi asta.
‎Zboară!
‎- Wilma? ‎- Da?
‎Încinge căldarea!
‎Acum?
‎Da, Wilma. Acum.
‎Mi-a crescut respectul pentru pisici.
‎Mă apucase claustrofobia.
‎Câtă murdărie!
‎Pis-pis!
‎Văd, văd…
‎- E cioara aia sinistră! ‎- Hâr! Pleacă de-aici! Lasă-ne în pace!
‎Întâi dați amuleta!
‎Fugiți!
‎Da, da!
‎Da!
‎Le-a găsit Gheară! Wilma, le-a găsit!
‎Le-am prins!
‎Cețuri, aburi, fumuri tulburi, ‎familii ieșite la alergat în cârduri,
‎învăluiți fetele devenite pisici, ‎ca șobolanii, de frică, să se facă mici.
‎„E ceață, nu văd.” Funcționează, Wilma!
‎Unde suntem?
‎E sinistru ca naiba.
‎Exact.
‎În caz că nu scăpăm, țin să spun
‎că am avut mereu dreptate ‎în privința vrăjitoarelor.
‎De unde vine ceața asta? ‎Nu-mi văd labele dinaintea ochilor.
‎Nu mai e plăcut.
‎Sincer vorbind, n-a mai fost plăcut ‎de la partea cu dulciurile.
‎Și chiar și partea aia ‎a fost cam neigienică.
‎Bună, fetelor!
‎Bravo, Gheară!
‎Primești porție dublă de tocană de pisoi.
‎Tocană de pisoi!
‎Poate nu știați că vrăjitoarele ‎se prăpădesc după tocana de pisoi.
‎mai ales noaptea, pe furtună.
‎Mâncați pe altcineva! Noi o ștergem.
‎- Fugiți! ‎- Eu nu sunt o gustare!
‎Uitasem ce alunecoase sunt pisicile.
‎Dar nu și cât de gustoase sunt.
‎Tu ia-o pe acolo!
‎Vai, nu!
‎Unde să fie?
‎Nu mișcați niciun fir de mustață!
‎Aoleu, fetelor! Îmi vine să…
‎Lucy, nu strănuta, te rog!
‎Te rog, abține-te!
‎Abține-te!
‎- Noroc! ‎- Mersi.
‎Trebuie s-o ștergem. Asta e șansa noastră.
‎Lucy, stai!
‎Bau!
‎Nu așa repede de data asta!
‎Cu ascunsul acum s-a terminat, ‎reluați forma de la care ați plecat.
‎Suntem iar ființe umane!
‎Noi tot vrăjitoare periculoase suntem. ‎Nu vă bucurați!
‎Se pare că ați fost descoperite.
‎Doar ca fete enervante, nu pisici, ‎nu mai scăpați așa repede.
‎Am o idee.
‎Ce-ar fi să terminăm cu circul ‎și să ne dați colierul?
‎Înhață-l!
‎Știi prea bine că trebuie dat, nu luat.
‎În acest caz, dați încoace amuleta! Acum!
‎Nu! Mama n-ar vrea să ajungă ‎pe mâna unor vrăjitoare rele ca voi.
‎Îl chem pe tata și el o să…
‎Ai auzit, Wilma? ‎Îl cheamă pe Neil în ajutor.
‎Pe Neil!
‎Avea dreptate mama, ‎ciocolata reduce stresul.
‎- Bine că mi-am umplut buzunarele! ‎- Pe bune? Mănânci bomboane acum?
‎Bomboane?
‎Bomboanele!
‎Nu suportă bomboanele.
‎Ia de-aici!
‎S-o ștergem repede!
‎Vai, nu!
‎Arde!
‎Pe loc!
‎Am scăpat.
‎Dumnezeule!
‎Am semnal!
‎Ce bine!
‎Sunt pedepsită.
‎Mai zici că sunt scorneli, Scout?
‎Copiii de 11 ani nu mai cred ‎în vrăjitoare. De unde era să știu?
‎Am impresia ‎că nu le-am văzut pentru ultima oară.
‎Deși mi-a fost frică, ‎mi-a plăcut să fiu pisică.
‎- Oare mai putem? ‎- Pe bune?
‎Prea devreme?
‎Da.
‎Nu mai pun piciorul în casa aia ‎după poțiune. Deși…
‎Stați așa!
‎Am uitat s-o pun la loc pe raft.
‎Clasa a șaptea a devenit brusc ‎mai interesantă.
‎Vă mulțumesc că sunteți niște adevărate ‎și nu m-ați lăsat baltă.
‎Îmi sunteți ca niște surori.
‎Prietenele din Întortocheni!
‎- Vrăji-prietenele! ‎- Vrăji-prietenele din Întortocheni!
‎Vrăji-prietenele!
‎Haideți!
‎Bună!
‎Tată!
‎Dacă ți-aș zice ‎că azi m-au urmărit niște vrăjitoare
‎și că m-am preschimbat în pisică?
‎Draga tatei, ți-aș spune
‎că nu e nevoie să inventezi ‎ca să-ți acord atenție.
‎Îți acord mereu atenție.
‎Precum îmi imaginam.
‎- Știi de unde avea mama colierul? ‎- Nu, l-a avut dintotdeauna.
‎Spunea că era altfel înainte ‎să ne întâlnim și să te facem pe tine.
‎Poate îl avea ‎de la vrăjitoarele din Întortocheni.
‎La culcare!
‎- Lumina aprinsă sau stinsă? ‎- Aprinsă.
‎Bine. Te iubesc, puștoaico.
‎Ce?
‎„Dragă Willa, dacă citești aceste rânduri ‎înseamnă că ai colierul meu.
‎Probabil te întrebi ‎dacă am fost vrăjitoare.
‎Am fost.”
‎Am fost vrăjitoare, Willa.
‎Dacă îmi cunosc bine fetița curioasă…
‎frumoasă și pură la inimă…
‎știu ce gândești.
‎„Cum să fie mama vrăjitoare? ‎Înseamnă că și eu sunt vrăjitoare?”
‎Faptul că ești fata mea…
‎„…nu te face vrăjitoare.
‎Credința în magie te face vrăjitoare. ‎Ai putea fi vrăjitoare.”
‎O vrăjitoare bună…
‎dacă alegi să crezi în valoarea curajului…
‎a bunătății și a înțelepciunii.
‎„Magia poate fi folosită în scopuri rele,
‎dar poate fi folosită ‎și în scopuri foarte, foarte bune.”
‎Tu m-ai învățat asta, Willa.
‎Acum că ai colierul meu, poți să alegi.
‎Însă trebuie să faci ‎un lucru foarte important.
‎„Ca să strunești puterea amuletei ‎și să te ferești de primejdii…
‎…îți trebuie jurnalul meu secret ‎de vrăjitoare.
‎L-am pus bine pentru tine ‎cu gândul la ziua asta.
‎Vor fi obstacole în calea spre el…
‎„ca să ajungă în mâinile cui trebuie.”
‎Ale tale.
‎Te iubesc…
‎din tot sufletul.
‎„Sunt mereu cu tine…”
‎…foarte aproape.
‎„Ai grijă de tata.”
‎Tu ești inima mea.
‎„Mama.”
‎Subtitrarea: Steliana Palade