A NETFLIX SAJÁT GYÁRTÁSÚ SOROZATA
Sok szerencsét, kicsi Willa!
A REJTŐZKÖDÉS BÁJITALA
TIZENKÉT ÉVVEL KÉSŐBB
Csili, csili, csilla, willy, willy, Willa!
A szülinapi csili tökéletesre főtt!
Büszke vagyok a kislányomra,
amiért Apu különleges csilijét kérte a szülinapi vacsijához.
Csak így az igazi a szülinapom.
Tudom, hogy telefont szerettél volna,
de szerintem…
ez még jobban
tetszeni fog.
Gyerünk, nyisd ki!
"Willow Ward tulajdona."
Anyádé volt.
Azt kérte, legyen a tiéd, ha már elég idős leszel hozzá.
Nem értek a divathoz, de gondoltam,
egy 12 éves már elég idős, hogy nyakláncot hordjon.
Folyton azzal jött, hogy ez varázsnyaklánc.
Mindig azt mondta:
"Ha hiszünk a varázslatban, varázslatos lesz az életünk."
- Segítesz felvenni? - Persze.
Na, hogy festek?
Olyan szép vagy, mint anyád. És ő volt a világ legszebb nője.
Köszönöm, hogy rám bíztad ezt, Apu.
Mindig rajtam lesz.
Boldog szülinapot, kicsim!
Csili.
Nos, kis szülinaposom, jobb, ha felkészülsz
egy kis tüzes finomságra.
Lehetetlen! Annyi idő után…
Szóval mégsem William nagy-nagybácsira hagyták.
Még egy pancserral kevesebb.
Tizenkét évig keresgéltünk,
és megint zsákutcába futottunk. Nem fogjuk időben megtalálni.
Nem is tudom, Wilma,
talán mégis megkerülne, ha végre nekiállnál ásni.
Ez aztán nagy segítség.
Várj!
Csak nem…
Lehetséges?
- Szerintem igen. - Igen! Visszakerült Winding Waybe.
Majdnem hanyatt vágtam magam. Felbukkant az amulett.
És tudjátok, hol?
Akkor nem kell többet ásnunk?
Ne igyál előre a medve bőrére, Sumák! De ahogy mondani szokás, előfordulhat.
Megtaláltad az amulettet?
Mit csinálnak maguk itt? Hagyják abba!
Tűnjünk innen!
Viszlát, halandó!
El se hiszem, hogy végig az orrunk előtt volt.
Ott!
Ott volt Willow…
házában.
Nézd a jó oldalát! Legalább végre megtaláltuk.
Ez a jó oldala? Vagy tíz évet elpocsékoltunk arra,
hogy megtaláljuk.
De sebaj.
Enyvesmancsú Spicli,
holnap azt teheted, amihez a legjobban értesz.
Parancsára, főnök.
Spicliben nem fog csalódni.
És végre…
megkaparinthatjuk az amulettet.
Jól van, befelé!
Akkor én kint maradok.
Kezdődhet a buli!
Bocs, hogy késtem.
Rengeteg szervezéssel jár egy pizsiparti.
Nem késtél, Scout, 30 másodperccel korábban jöttél.
- Tudod, hogy utálok késni. - Willa!
Lucy!
Kezdődjék Willa Ward szülinapi bulija!
Nem találtam meg a bicajom, ezért az öcsémével kellett jönnöm.
Térjünk a lényegre, Mr. Ward!
Mindenki imádja a maga zsákbamacskáit.
Nem kaphatnánk meg őket kivételesen egy kicsit hamarabb?
Jaj, Scout, te mindig leveszel a lábamról!
Nem véletlenül dolgozom édességekkel. Jöhet a zsákbamacska!
- Szupi! - Gyertek!
- Apu, biztos tudják. - Nem baj.
- Na jó. - Ne menjen kárba!
Isteni ez a cukor!
Apukád nasicsomagjai a legjobbak.
Lányok, tényleg a padláson akartok aludni?
Igen, Apu! Itt sokkal murisabb rémtörténeteket mesélni.
Jó, de annyira ne legyenek rémesek! És éjfélkor villanyoltás.
Szeretlek!
Én is szeretlek!
Mehet?
Az övé volt.
Apu várni akart, amíg elég idős leszek, hogy vigyázni tudjak rá.
Anyukádnak szuper ízlése volt.
Igazi antik cucc.
Nem szoktál beszélni róla.
Nem sokat tudok róla.
Kíváncsi vagyok rá, de félek, hogy Apu szomorú lenne,
ha folyton kérdezősködnék.
Egyébként is olyan, mintha most is itt lenne velünk.
Mi tart ilyen sokáig?
Nem szabad a patkányra bízni a macska munkáját.
Lefogadom, hogy már el is szúrta.
Gyerünk már!
Közeledik a halloween,
ezért most Winding Way három boszorkányáról fogok nektek mesélni.
Tudod, hogy ez csak mese, ugye?
Azt te csak hiszed!
Mi volt ez?
Nem láthattatok volna meg!
Tessék?
Te most megszólaltál?
Hoppá!
Bocs a zavarásért. Ne is törődjetek velem, csak folytassátok, amit eddig csináltatok!
Mit sikítoztok? Tök ijesztő.
Várjunk! Nála van a nyakláncom!
Viszlát!
Hová tűnt?
- Felejtsétek el, hogy itt voltam! - Miért beszél?
Miért beszél?
Én ugyan nem nyúlok hozzá!
Nem is kell. Csak…
szerezzük vissza a medált!
Meg kell találnunk!
Egészségedre!
Kösz.
Megvan!
Kerítsük be!
Csapdába estél.
Az ott anyukám nyaklánca.
Tedd le!
Jaj, ne!
Valami nem stimmel. Már letettem! Letettem!
Mi történik?
Willa!
Állj, seprű!
Állj!
Ez meg mi volt?
Fogalmam sincs.
Ez nagyon para volt!
Vigyázat!
El kell húznom a csíkot!
- Viszlát, kölykök! - Ne!
Megvagy!
Nem? Semmi? És ehhez mit szóltok?
Nem!
- Eressz ki! - Bújjunk el!
Ha visszaadod a nyakláncomat, szabadon engedlek.
Nézd, én megtenném, de ez bonyolult. Hidd el!
Akkor örökre az üvegben maradsz.
És előbb-utóbb nagyon meg fogsz éhezni.
Na, áll az alku?
Rendben.
Áll az alku.
Amúgy ki vagy?
Jól van.
Ne mondd el!
Szerencséd, hogy állatbarát vagyok, különben csúnyán megjártad volna.
Willa.
Aranyszíved van, akárcsak anyádnak.
Azt mondtad, olyan vagyok,
mint Anyu?
Spicli, mi tart ennyi ideig?
Mennem kell, Willa!
Vagyis ismeretlen személy!
Mit tudsz még Anyáról? És honnan tudod a nevemet?
Elment már?
Honnan szerezte ezt Anyu?
Hol van?
Itt vagyok!
Végre!
Kezdem a jó hírrel.
Tényleg megtaláltuk a nyakláncot.
- Remek munka, Spicli! - Szép volt.
Ma ínycsiklandozó sajtot kapsz vacsorára.
Azt hittem, hasznavehetetlen vagy, de bebizonyítottad, hogy tévedtem.
Úgy bizony, te bűzös szájú, nyálkás szemű,
harcsaképű, borzalmas kis patkány! Na, ide vele!
A dicséretek előtt azért még elmondanám a rossz hírt.
Azt, hogy…
a lánynál van.
Vedd úgy, hogy ki sem mondtam azokat a dicsérő szavakat!
A lánynál?
Ne!
- Ugye, nem…? - De. Willa Wardnál van a medál.
Iszonyú furcsát álmodtam.
Szerintem nem álom volt.
Szóval tényleg egy seprűn repültél?
És itt volt egy beszélő patkány?
Tényleg kezdünk meghibbanni?
A mai adásban: seprűn repkedő kislányok és beszélgetés
az ékszertolvaj patkányokkal!
A Hibbant felső tagozatos kislány következő részében.
Az nem egy közönséges nyaklánc.
Mit titkolhat apukád?
Derítsük ki!
Zabkása! Willás reggeli!
Gyere, vár a fincsi zabkása!
Apu, nem fogod elhinni, mi történt!
Arra ébredtem, hogy egy beszélő patkány lenyúlta a nyakláncot.
Azt mondta, hogy beszélő patkány.
Seprűvel kergettük,
aztán hirtelen felszálltak a seprűk!
Nahát!
Repülő seprű, beszélő patkány. Micsoda éjszaka!
Aha. Willa kirepült az ablakon.
A patkány szerint hasonlítok Anyura.
Nos, igaza van. Kívül-belül gyönyörű vagy.
Beszélgetnem kéne ezzel a patkánnyal, aki ismerte anyádat.
Mesélhetnénk egymásnak ezt-azt.
Hát nem durva?
Dehogynem!
Nem hiszel nekünk, igaz?
Azt hiszem, a túl sok édesség és a rémtörténetek miatt álmodtatok furcsát.
Egyszer megettem öt tábla csokit lefekvés előtt,
és reggel azt hittem, éjjel egy vízilovon ülve megkerültem a holdat,
találkoztam a Pillecukor Királynővel, majd megettünk egy
gumicukorból készült űrhajót, aztán amőbáztunk.
- Apa! - Igen?
Ez komolyan megtörtént.
Hoznál egy olyan repülő seprűt?
Kitakaríthatnék a boltban.
Na, egyetek!
A takarításról jut eszembe.
Sehol nincs hasonló nyaklánc.
Megnézzük azt a fura könyvesboltot, ahol az ásványok vannak?
Jó ötlet.
- Jaj, elkések! - Halasszuk későbbre?
Kiderítjük, mi történik. Addig ne nyúljunk seprűhöz, jó?
- Viszlát! - Szia!
Csak egy hónap van halloweenig. Miért olvasod azt a könyvet?
Eszembe jutott valami. Nem létezik nyaklánchívó varázsige?
Ha létezne, már használtuk volna. Csak hangosan gondolkodtam.
Azért csak megnézem.
Volnátok szívesek egy percre csendben maradni,
hogy halljam a saját gondolataimat? Köszönöm szépen.
Koncentrálnom kell. Kellene egy jó terv.
Talán egy bájitallal nyuszikává változtathatnánk a lányt.
Nem rossz.
Marhaság.
Karmos elkapná és idehozná őt.
Csak összekeverjük egy veszett hegyi mókus karmát…
És ha csak meghívnánk teára? A teát mindenki szereti.
Ezek 12 éves kislányok. Ide szénsavas üdítő, gyümölcslé vagy frappuccino kell.
Ébresztő!
Honnan tudtam volna? Utálom a gyerekeket. Kiütést kapok tőlük.
Ugye? Olyan… Jól van, legyen ez a hülye teaparti!
Mit vegyünk fel?
Nem tudom. Valami undit.
Macskás amulett.
Nem.
Semmi.
Talán itt.
Itt sincs.
Anya?
Ez aztán a rejtély!
Levél Willa Ward kisasszonynak.
Még egy beszélő állat?
Honnan ismersz engem?
"Kedves Willa Ward! Hosszú távollét után visszaköltöztünk a városba.
Ismertük édesanyádat, és szívesen mesélünk neked róla
és a mágikus nyakláncáról.
Gyere el hozzánk iskola után teára!
Szeretettel: Wanda és Wilma.
Utóirat: A hegytetőn álló régi házban lakunk."
Jó reggelt, Kingsley Jenkins! Örülök, hogy látlak.
Jó reggelt, Willa Ward! Üdv az iskolában, ahol ma is új kalandok várnak!
Jó reggelt, Ms. Juniper!
Megkérdezhetem…
hol vetted azt a nyakláncot?
Miért?
Nem számít.
Csak érdekelt.
Anyukámé volt.
Remek! Jót beszélgettünk.
Igen.
Szép nyaklánc.
Már készülődsz a halloweenre?
Csak nem…
divatbohócnak öltözöl?
Ja, várj!
Ahhoz nem is kell beöltöznöd.
Az irigységet dicséretnek veszem, Blaine, szóval csak annyit mondok: köszönöm!
Nekem is tetszik.
A titkos lépcsőnél.
Ebédszünetben.
Nagyon fontos.
Hol lehet?
"Gyere el hozzánk iskola után teára!
Szeretettel: Wanda és Wilma."
- Mi? - Mi?
Ugye?
Mi?
Elmész?
Hát persze. Elmész, ugye?
Hát persze.
Tudnak mesélni Anyuról és a nyakláncról.
Bátor vagy, ha elmész egyedül.
Én sose mennék fel oda. Ismered azokat a szóbeszédeket, nem?
Épp ezért nem egyedül fogok menni.
Hát akkor kivel?
Hozok nasit, de nem édességet. Az elmúlt 24 óra épp elég para volt.
Így van.
WINDING WAY KÖZÉPISKOLA
Vacsorára otthon kell lennem, hogy vigyázzak Sawyerre.
Biztos nem tart sokáig. Csak egy teázás.
Hát akkor mehet!
Mi mehet?
- Semmi. - Senki.
- Szia, Wyatt! - Valami izgire készültök?
Nem. Tök uncsi lesz.
Uncsi.
Csak a magad nevében beszélj, Lucy! Szerintem érdekes lesz.
Tényleg uncsi lesz.
Nagyon.
Kár. Valami izgit akartam csinálni ma suli után.
Viszlát!
Hogy lenne már uncsi egy beszélő varjú?
RÉGIMÓDI ÉDESSÉGBOLT
Szia, Willa! Mit csinálsz itt?
Szia, Apu! Ma úgy egy órával később érek haza.
- Teázni megyek… - Oké, Willa.
Hé, öcsi! Vacsorára hazajössz, igaz?
- Aha, viszlát! - Semmi baj.
Ugyan, ezek csak szemgolyók!
Kész vagytok?
Miért a legijesztőbb úton kell felmennünk oda?
A legenda szerint ez a Kísértethegy erdeje,
amit Winding Way három boszorkánya átkozott el.
Állítólag évszázadok óta boszorkányok élnek abban a régi házban.
Még jó, hogy nem félünk, nem igaz?
Ugyan! Ez mind csak mese!
- És nem is olyan ijesztő ez a hely. - Aha.
Talán csak idős hölgyek,
akik véletlenül pont egy régi és ijesztő házban élnek.
Ez úgy hangzik, mint egy horrorfilm első jelenete.
Aha.
Mi baj lehet?
Ezek tipikus utolsó szavak.
Tényleg olyan, mint egy horrorfilm eleje.
Hát, most vagy soha.
Helló?
Hahó!
Van itt valaki?
Remélem, nem zavarunk.
Elhoztam pár barátomat.
Willa, örülünk, hogy újra látunk.
Újra?
Babakorod óta ismerünk. Cuki baba voltál. Volt bőröd…
fogad, hajad, meg minden.
Lucy és Scout.
Üdv itt!
Honnan tudják…?
Csak egy egyszerű igazlátó varázsige.
- Varázsige? - Ne emlegesd a mágiát!
Kérlek, foglaljatok helyet!
Szóval…
ismerték Anyut?
Ismertük?
Ő volt a…
Ilyenek… voltunk. Legjobb barátok. Közel álltunk egymáshoz.
Nem lehetett hármunkat szétválasztani.
Amíg Neil…
Semeddig.
Nagyon kedves volt. Aranyszívű.
Ne szégyenlősködjetek!
Ez nem is igazi teaparti, igaz?
Elég béna, nem?
Csak vicceltem. Az a baj, hogy nincs se süti, se tea.
De teszek róla, hogy legyen. Rendben?
De menő!
Mit művelsz?
A gyerekek imádják az édességet, szóval muszáj színészkednünk.
- Mi történik? - Mi történik?
Hát nem mókás?
Nagyon…
Nagyon mókás.
Nos, Scout, elárulod, mi a kedvenc édességed?
A vattacukor.
Vattacukor.
Nyami!
Ehető szék? Na ne! Ez életem legszebb napja!
Lucy!
Te mit szeretnél a teapartira?
Hát, mindig is csokiesőről álmodoztam.
Jaj, ne!
Isteni!
Na és te, Willa, drágaságom?
Anyuról szeretnék hallani.
Szóval…
elég a nasiból, inkább beszélgessünk!
- Megvesztél? - A magad nevében beszélj!
Itt van.
Mire várunk?
Vegyük el tőle!
Egy kicsit hagyhatnánk őket szórakozni a teapartin.
Egy kicsit.
Spicli, Sumák, pofa be!
Hékás, azt a patkányt láttuk tegnap éjjel!
Ideje mennünk.
Ne!
Akkor térjünk a tárgyra!
A nyakláncodat akarjuk.
Biztos szívesen megtartanád, de mire használnád?
Ha visszakapnánk, nem is tudom, Wilma,
az olyan varázslatosságosan borzasztó lenne.
A számból vetted ki a szót.
Nem.
Anyáé volt, és rám hagyta.
Azért hívtak meg, hogy róla beszéljenek, de nem mondtak semmit.
Úgyhogy elmegyünk.
Nem mentek.
Sumák!
Kár, hogy könnyű módszer nem vált be,
de van egy nehezebb módszer is.
Nem akartuk kijátszani a boszis kártyát, de nem hagytatok más választást.
Boszorkányok!
Látod? Mondtam, hogy nem mese!
Mondjak neked valamit anyádról?
Túl jóhiszemű volt.
Épp…
mint…
te.
Erre!
- Jaj, ne! - Állj!
Bújjunk ide!
Jönnek a boszorkányok!
Csak beszélgetni szeretnénk.
Jönnek!
Bújjunk ide!
Lányok!
Hová bújtatok?
Nem rejtőzhettek el előlünk!
Erre!
Ez valami bájitalos terem.
Felhívom Anyut. Nem érdekel, ha büntiben leszek…
egész életemben. Nincs térerő.
Lucy, az arcod csontosabb a szokásosnál.
- Az nem az arcom, Scout. - De igen.
Ez a pofacsontod, most meg a szemedben nyúlkálok.
A szemedben?
Lányok!
Keress valami bájitalt!
Csinálj valamit!
Nem. "Fejtetőre fordító bájital."
"A repülés bájitala."
"A rejtőzködés bájitala."
Tessék!
"Ha valahol rád baj vár, ami elől elbújnál,
e bájital megment, macskabajszot teremt."
Várjunk!
Akkor…
Jaj, ne!
- Átváltoztunk… - Mancsom lett!
Jaj, ne!
És farkam is!
Lányok!
Futás!
Futás? Négy lábon még lépni is újra meg kell tanulnom.
Nem szökhetnek meg!
Hová tűnhettek?
Nyálkás kis vakarcsok!
Gyorsan! Ide!
Mindent tűvé tettem. Eltűntek.
Én is mindent megnéztem utánad, hogy ellenőrizzem.
A cicák a legkisebb helyekre is be tudnak jutni.
- Oda akarsz bevinni minket? - Nézd, mekkora az a pók!
Kösz, de inkább maradok és szembenézek a sorsommal.
Hess onnan, te nagy, szőrös pók! Bemegyünk.
Gyere, Lucy! Most nem érünk rá ijedezni!
Hol vannak?
Várjatok meg!
Macskafarok!
Macskafarok. Akkor elvették a rejtőzködés bájitalát!
Kifelé! Kerítsük elő Karmost!
- Karmos! - Karmos!
Tovább kell mennünk.
Ne legyünk félénk kiscicák!
Pedig én az vagyok.
Karmos!
Hali! Milyen a parti?
Meglógtak a szellőzőn át. Ha látod őket, rögtön szólj!
- Ne… - Jó.
…hagyd meglépni őket! Légvonalban nem járhatnak még messze.
És te repülsz, szóval tudnod kell. Ne bámulj már rám!
Repülj!
- Wilma! - Igen?
Melegítsd fel az üstöt!
Most?
Igen, Wilma. Most.
Most már imádom a macskákat.
Klausztrofóbiás lettem.
Nagyon mocskos volt.
Cic, cic, cicuskák!
Kis varjúszemem nem mást lát, mint…
Ott az a rémes varjú!
Hess innen! Hagyj minket békén!
Előbb ide az amulettel!
Futás!
Igen!
Ó, igen!
Karmos elkapta őket. Wilma!
Karmos elkapta őket.
Megvannak!
Sűrű mocsár, szmogfelhő, Hol sok kisgyermek felnő,
borítsd be a lányokat, hogy féltsék macskabajszukat! Jó?
"Semmit nem látok ebben a ködben!" Bevált, Wilma! Bevált!
Hol vagyunk?
Egy rém ijesztő helyen.
Pontosan ott.
Ha nem éljük túl, csak annyit mondok,
hogy végig igazam volt a boszorkányokkal kapcsolatban!
Honnan jön ez a köd? A mancsomig se látok el.
Ez nagyon nem vicces!
Őszintén,
nekem már az édességes rész se tetszett.
És már előtte is bűzlött az egész.
Helló, lányok!
Szép volt, Karmos!
Egy szép adag macskapörkölt a jutalmad.
Hali, macskapörkölt!
Ha esetleg nem tudnátok,
a boszik imádják a macskapörköltet,
főleg viharos éjszakákon.
Akkor egyél meg mást, mert mi lelépünk. Fuás!
Nem vagyok kaja!
El is felejtettem, milyen gyorsak a macskák.
De az ízük fincsi.
Te arra menj!
Jaj, ne!
Hol lehetnek?
Egy szál bajszotokat se mozdítsátok!
Jaj, ne! Mindjárt…
Lucy, nehogy tüsszents!
Kérlek!
Tartsd vissza!
- Egs! - Kösz.
El kell tűnnünk innen. Itt az alkalom!
Lucy, várj!
Hú!
Ne olyan hevesen!
Ha rejtőzni nem kell többé, változzunk vissza emberré!
Visszaváltoztunk!
Emberek vagyunk!
Hé, még mindig gonosz boszik vagyunk.
Úgy látszik, lelepleztünk titeket.
Így megszöknötök is nehezebb lesz,
hisz már nem macskák, hanem rémes kis csitrik vagytok.
Tudjátok, mit? Hagyjuk az egészet!
- Csak adjátok át a nyakláncot! - Csak vedd el tőlük!
Nagyon jól tudod, hogy önszántukból kell átadniuk.
Akkor adjátok ide azt a medált!
Most!
Nem! Anya sose hagyná, hogy ilyen gonosz bosziké legyen.
Szólok Apunak, és ő majd…
Hallod ezt, Wilma? Szól Neilnek, hogy segítsen!
Neil!
Anyunak igaza volt. A csoki jó stresszoldó.
- Jó, hogy hoztam a teapartiról. - Te most komolyan édességet zabálsz?
Édességet?
Az édesség!
Nem bírják az édességet!
Nesztek!
Tűnjünk el innen!
Jaj, ne!
Éget!
Állj!
Sikerült!
Te jó ég!
Hé!
Végre van térerő!
Remek.
Büntit fogok kapni.
Ennyit arról, hogy ez csak mese. Ugye, Scout?
A 11 évesek már nem hisznek a boszorkányokban.
Honnan tudhattam volna?
Úgy érzem, nem most láttuk ezeket utoljára.
Elég para volt ez az este,
de azért jó volt macskává változni.
- Szerinted máskor is menne? - Ez komoly?
Túl korai?
Igen!
Tuti, hogy nem megyek oda vissza még több bájitalért. Hacsak…
Várjatok!
Nem tettem vissza a polcra!
Azt hiszem, a hetedik osztály izgalmas tanév lesz.
Kösz, hogy ilyen jó barátok vagytok, és hogy velem voltatok ma.
Mintha a testvéreim lennétek.
Winding Way nővérei!
Boszorlányok!
Winding Way boszorlányai!
Hajrá, boszorlányok!
Gyerünk!
Hali!
Apu!
Mit szólnál, ha azt mondanám, hogy boszik üldöztek,
aztán macskává változtam?
Azt mondanám, kicsim,
hogy nem kell mindenfélét kitalálnod, hogy figyelmet kapj.
Így is figyelek rád.
Sejtettem, hogy ez lesz.
- Tudod, honnan szerezte ezt Anyu? - Nem. Mindig is megvolt neki.
Azt mondta, mielőtt megismerkedtünk és megszülettél, más ember volt.
Talán Winding Way egyik boszorkányától kapta.
Lefekvés!
Égve hagyjam a lámpát?
Igen.
Oké.
Szeretlek.
Mi ez?
"Drága Willa! Ha ezt olvasod, akkor nálad van a nyakláncom.
Biztos azon tűnődsz, boszorkány vagyok-e.
Az voltam."
Boszorkány voltam, Willa.
Ha jól sejtem, az én kíváncsi,
melegszívű, bájos kislányom…
azt gondolja:
"Hogy lehetett anyám boszorkány? Akkor én is az vagyok?"
Nem attól leszel boszorkány…
"…hogy az én vérem vagy, hanem attól, ha hiszel a varázslatban.
Így válhatsz te is azzá."
Jó boszorkánnyá,
ha úgy döntesz, megbecsülöd
a bátorságot,
a kedvességet
és a bölcsességet.
"Varázslattal lehet rossz dolgokat tenni.
De ugyanúgy lehet nagyon jó dolgokra is használni."
Ezt tőled tanultam, Willa.
Most, hogy nálad van a nyaklánc,
a tiéd a döntés.
Viszont valami fontosat meg kell tenned.
"Ahhoz, hogy irányíthasd a medál erejét,
és biztonságban légy…"
…szükséged lesz a titkos boszorkánykönyvemre.
Elrejtettem neked szükség esetére.
Több akadály is vár rád a keresés során…
"…hogy biztos ne kerülhessen rossz kezekbe."
Csak hozzád.
Szeretlek.
Teljes szívemből.
"És mindig veled leszek."
Közelebb leszek, mint hinnéd.
"Vigyázz Apura!"
Kicsi szívem!
"Anya."
A feliratot fordította: Katie Varga