Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Sranje.
Šta radiš ovde? -Šta ti radiš ovde?
Ovo je moj stan. - Imao sam problema.
Na Fejsbuku je pisalo da si na odmoru. Pazikuća mi je dao ključeve.
Nema tri godine i onda se pojaviš, nenajavljen.
Ne brini se, pospremiću. Nisam znao. -Ćuti. Kad Kamij vidi nered...
Razgovaraću s njom. -Očisti taj nered! -Hoću. Zašto vičeš?
Biće ovde za pet minuta. - Dođavola... Dobro jutro.
Pre da je zbogom. - Moraš da se smiriš.
Svinja si. Očisti ovo. Brže. -Čistim.
Daj mi to, hajde. Počisti tamo.
Samo treba malo pospremiti. Zašto dižeš paniku?
Trebao je da dođete naredne sedmice. - Svinja si, pogledaj ovo.
Nisam znao. -Zar ne možeš da opereš sudove?
Nisam znao. -Pusti to, nema svrhe. - Nisam ništa uradio. -Svinja si.
Zdravo, Kamij. -Zdravo. - Kao prvo... Čestitam.
Ne brini se, sve je pod kontrolom. Ti se usredsredi na bebu.
Pozitivna energija, to je bitno. - Odlazim u roku od sat vremena.
Šta radiš ovde? Ne, nemoj mi reći. Rezervisaću hotel.
Želim da se stan sija, a ti da odeš.
A što se tiče nas, planovi ostaju isti.
Ješćemo burgere i gledaćemo romantične komedije.
Uživajte u zabavi za bebu. -Zdravo.
ROMANTIČNO
Kako posao? -Dobro.
Promenio sam kompaniju pre mesec dana. Bolje je.
Sjajno. Dakle više ne radiš s kretenima u smokinzima?
Ne, odustao sam od toga.
I? Šta je sada? Arhitekta? -Pa... Ne, ne.
Neću da ulazim u detalje.
Sada sam zadužen da kretenima u smokinzima govorim da ispune tablice.
U pravu si, to je bolje.
Nemoj da daš sebi priliku da zarađuješ na svom hobiju, to bi bilo loše.
A ti? Kako tvoja muzika?
I stadionska turneja? -Ne sviram više. Ljudi još nisu spremni za moj talenat.
Da. Imamo vremena.
Zar ti ne nedostaje arhitektura? Bio si dobar u tome.
Da, ali još nije moje vreme.
Antoan je kupio kuću. Naravno, dao mi je nacrte.
Nadzirem radove... Bavim se time kad god sam slobodan.
Izvrsno. Imaš li fotografije? - Ne, ali imam ključeve.
Želiš li da vidiš? - Da, apsolutno.
Zar te to ne inspiriše? - Rekao sam ti, nije vreme.
Beba, posao...
Idemo odavde. Pun sam.
Da. Mogu li da dobijem račun? -Naravno.
Delim ili... -Ne, ja plaćam sve. -Izvolite.
Da vidimo. -Biber na breskvama, jako ukusno. -Hvala. -I ja sam primetio.
Da, cenim to. Sranje, odbijena je. -Stvarno?
Treba vam račun? -Ne, hvala. - Da pokušam opet? -Da, da.
Hvala. Možda sam pogrešno ukucao PIN.
Odbijena je. Definitivno je odbijena. - Doneću platu. -Jeste li ludi?
Zaboravi, ja ću platiti. - Pa... -Baš si davež.
Nisam mogao da znam da mi je račun prazan.
Uplatio si novac koji si dobio na ulici i bio je problem?
Nećeš me preveslati. Iskreno, ovo je nepristojno.
Otkud sad to? -Rekao si da častiš, a na kraju plaćam ja.
Oprosti, ali to je nepristojno. - Ne... -Momci, smirite se.
Dobro je, dobro je. I vi plaćate, u redu.
Daću ti džeparac, ako hoćeš. - Ja plaćam piće, šta kažete?
I gledaćemo bolju stranu života. -Hvala vam. -Evo.
Uzdravlje momci. I dajte da vidim osmehe.
Za budućeg oca. Sada to morate da iskoristite.
Biće sjajno. Odradiću to vrhunski. Sve odrađujem izvrsno.
Ostaću čist. -Bilo kako bilo, ne možeš da budeš gori od tate.
Evo radar.
Zdravo. Primetio sam da me gledaš sve vreme.
Da budem jasan, odgovor je ne.
Čuj, dušo. S tim telom, ne možeš da imaš kralja kao što sam ja. Ćao.
Oprosti, ovo je moj brat. Naporan je kad popije.
Definitivno je, ali ima para. Otići će nam po piće dok plešemo, može?
Savršeno. -Idi nam po piće.
Čuj...
Idem u krevet.
Uhvatiću sat sna pre nego se Kamij vrati, ili...
Onda idemo.
Hoćeš li biti dobro? - Hoću, ne brini se.
Hajde, idemo. -Dođavola...
Zbogom, brate. - Laku noć. -Čuvaj se.
Dobro jutro, gospodine. Molim vas, pokupite svoje stvari i idite.
Treba vam dozvola za to. - Oprostite, nisam znao.
Molim vas, dokumenta.
Nećete verovati, ali novčanik mi je sinoć ukraden u ovom baru.
Zapravo sam čekao da otvore da pitam da li je neko nešto vratio.
U međuvremenu sam počeo da sviram. Spremiću stvari i čekaću.
Dobro, poslaćemo vam kaznu na kućnu adresu.
Dobro. -Ime i adresa, molim vas.
Dobro... Romen Gari.
G. A. R. I.
Emil Ažar 8.
18. arondisman, Pariz.
Dobićete kaznu u roku od 72 sata.
Ako ne nađete novčanik, javite se u policijsku stanicu.
Ponekad se tamo pojave. - Dobra ideja, hvala vam.
Prijatan dan. -Hvala vam.
Hvala na ljubaznosti.
- Nisi tu. To nisi ti. - Ti si mrtav.
Ili si u zatvoru ili na ivici neke litice...
Ili si skočio pod prokleti metro, ali definitivno nisi ovde.
Čekaj, Salome... -Začepi, začepi. Sjebaću te. -Čekaj, Salome...
Gde si bio? Zar si mislio da možeš da me napustši? Stvarno si u to verovao?
Pažljivo biraj reči. Prošle su tri i po godine.
Vidiš li ovo? Mogla sam da čujem kako postaje seda.
Objasniću. Kad se smiriš.
Nemoj da mi govoriš da se smirim.
Ti... Ni reči. Začepi, da nisi rekao ni reč.
Mislila sam da si mrtav.
Planirali smo proputovanje Francuskom i stan s pogledom na pariške krovove.
Nikad nisam otišla iz Pariza.
Živim u stanu s pogledom na pseća govna.
Zato, dobro razmisli pre nego što objasniš zašto se osećam glupo.
Bio sam u opasnosti.
I... Ne želim da ulazim u detalje, ali bilo je prilično gadno.
Nisam to mogao da ti kažem jer bi onda i ti bila u opasnosti.
Dakle ti si špijun. -Ne... - Prestani da se smeješ. Ubiću te.
Uplašio sam se, uspaničio. Mislio sam da ne mogu, pa sam otišao na par dana.
Mislio sam da će proći, ali nakon par sedmica, još sam bio tamo. I onda...
Gospodine, ovo je vaše? -Ne...
I onda sam dobio ponudu za posao u Njujorku.
I sad sam ovde, upravo sam došao u Pariz. Hteo sam da te vidim.
Eto, video si me. Jesi li srećan?
Možemo li da popijemo kafu? -Imam posla.
Za vikend?
Evo ga, navaljuje... Imam posla. - Još uvek puno radiš? -Da.
I majka sam trogodišnje devojčice koja ne poznaje svog oca.
I to me čini prilično zauzetom.
Čekaj, Salome. Salome, čekaj.
Čekaj!
Čekajte, momci. Momci... -Šta ti misliš da radiš?
To su moje stvari, nije smeće. - Našli smo to, ništa nismo ukrali.
Spustio sam to dok sam pričao s bivšom.
Zašto nisi ništa rekao? - Jer nisam hteo da izgleda poput...
Čujte, imam posla. To je sve što imam, vratite mi to.
U istom smo sranju. - Samo što to nije vaše.
A da? Dokaži to. -Molim te, nemoj da mi pretiš mojim reketom.
Spusti ga. -Da, spusti ga.
Dogovorimo se. - Volim dogovore.
Uzeću punjač, treba mi. -Dobro.
Uzeću i klavijaturu, vi nemate dogovorenu svirku? Ostalo zadržite.
Dobro, ali želim tvoju jaknu. Izgleda mekano.
Nije ni čudo, to je mešavina pamuka i svile. Nemoj da je pereš u mašini.
Stvarno je mekana. - Ne preteruj. Dovoljno ti je i jakna.
Bilo je zadovoljstvo poslovati s vama. -Hvala ti, Zdravo.
Idiot mi je dao jaknu.
Ne brini se za jaknu, peremo samo u hladnom.
Tako i izgledate, i osećate se.
Oprosti, Salome. Popričajmo minut. -Eto tebe opet.
Čekaj. Ne možeš to da kažeš i samo da odeš.
Ti si prvi otišao. Gubi mi se s očiju.
Želim da je upoznam. Kako se zove? -Gubi se više.
Upomoć! -Prestani. - U redu je. -Nije u redu.
Ovaj tip me uhodi. Špijunira me svako jutro.
To je glupost. -Upomoć! - Skloni se od nje.
Poznajem je. -Ne, gubi se. - Laže. -Gubi se odavde.
Jeste li dobro? - Jesam, hvala.
"Nas dvoje, mi smo gotovi. - Ljubavi moja..."
"Bio si dobar, ali si preterao."
"Koji je tvoj problem? Idi i uhvati Režinu."
"Probaj da je urazumiš. Daj mi ključeve automobila."
"Moram da razgovaram sa sveštenikom Penom. -Taren. Čuješ li? Taren."
"S 'en' kao u 'tren' .Dobro kao u 'nen'. Ne kao 'pen'. -Kako god."
"Jedva čekam da vidim kako ćeš se izvući iz ovoga."
Pusti to još jednom.
"Taren. Čuješ li? Taren. S 'en' kao u 'tren' .Kao u 'nen'. Ne kao 'pen'.
To je tvoj tata? -Da.
Šta ima? -Dugo se nismo videli. -Da...
Kako si? -Dobro sam. - Jesi li siguran?
Jesi li video ovo? Okean na Monmartru.
Više nema razloga da odem odavde. -Mislim da ću ići.
Zar ne želiš da odeš na piće? -Ne.
Jesi li siguran? -Da. - Onda se vidimo. -Da.
Zdravo. Znate li gde je ovo? Le Gran Otel De Klermon?
Da. Ovde je. Ovde.
Kako se zovete? - Eliot i Elajza.
Zezaš me?
Na rezervaciji je pisalo šarmantan hotel u srcu Monmartra.
Soba broj pet. Prvi sprat. Posle vrata. Prvi sprat.
Šta pijemo? Jesi li nem? Šta pijemo?
Oprosti, malo sam odsutan.
Upravo sam saznao da sam otac. -Čestitam.
To je razlog za slavlje. -Jeste. - Ja častim. Jesi li odlučio?
Kalvados.
Ovo ti je prvo? - Ne pijem tokom dana.
Dete. - Ah, da. Prvo mi je. - Srećna vremena.
Dečak ili devojčica? -Devojčica.
Ali ima tri godine.
Samo trenutak. Da?
Upravo sam video propuštene pozive. Šta je bilo?
Mogu li da te vidim? Moramo da razgovaramo.
Ne. Reci mi sada. -"Želim da te vidim lično. Mogu li da prespavam, večeras?"
Samo jednu noć. -Stvarno? Nakon samo 24 sata?
Upravo sam video Salome, volela bi da sam mrtav.
Neki beskućnici su mi ukrali stvari. - Molim? Ništa ne razumem.
"To nije bitno. Rekla mi je nešto. Moramo da razgovaramo."
Pjere, šta radiš? - Stižem, draga.
Pijan si. Ovde osećam Kalvados. Saberi se.
Aman časti zbog onoga što ću ti reći ako dođeš.
Ne, Kamij može da se porodi svaki tren. Ovo je smešno.
I ja sam budući otac. - Ideš mi na živce.
Stižem, draga.
Jesi li dobro? -Bio sam bolje.
Šta je? -Kao i obično: novac, smeštaj...
Ništa novo, ali postalo je gore.
Upravo sam saznao da imam kćerkicu,
ali njena mama me mrzi i ne želi da me vidi.
To je sve? -Ne, neki tipovi su mu ukrali sve stvari.
Čekaj. -Dobro je, ali postaje teško.
Borim se. -Daću ti još.
Imam sobu koju ne mogu da izdam. Renovira se.
Otići ćeš tamo i sabraćeš se. Siguran sam da ćeš rešiti nešto za kćerku.
Zašto te majka mrzi? - Jer sam nestao preko noći.
Pametan potez. -Da.
Moraš da dokažeš da si pametniji da bi se vratio. -Kako to misliš?
Moraš da učiniš nešto veliko.
Dan kad sam upoznao Fransoaz, bila je verena za vojnika.
Ostavila ga je zbog mene. - Kako ti je to pošlo za rukom?
Sedmicama sam štedeo novac.
Onda sam unajmio auto i odveo je u Dovil.
S njom to neće upaliti. - Kćerka mi radi u Mulen ružu.
S vremena na vreme dobije pozivnice. -Ne, ne...
Hvala, Didije. -Hajde.
Dovedi je na picu. Mi ćemo čuvati dete. -Hvala, dobro sam.
Ili veliki poklon. Parfem, na primer.
Mogu da ti nabavim Šanel za 20 dolara. - Baš si drag. Razmisliću o tome.
Nekako ću to rešiti. - Umrećeš zbog jeftinog Šanela.
Didije, imaš li još uvek kamion? -Da.
Pomeri taj prokleti kamion. - Ne mogu da ih blokiram zauvek.
Jesi li zapisala broj? -"Pozovi me."
Dobro jutro.
"Šifra: 21b78. Dođi večeras da upoznaš dete. Ne prekasno."
"P. S. Šupak."
Molim vas, prestanite da svirate. Ne možete da svirate bez dozvole.
U redu, spremiću se. Nisam znao, oprostite.
Dokumenta, molim vas.
Nećete verovati, ali sinoć mi je u ovom baru ukraden novčanik.
Čekao sam da otvore, za slučaj da su pronašli nešto.
Poslaćemo vam kaznu na kućnu adresu. -Izvrsno.
Dakle... Ivo Livi. L. I. V. I.
Ulica Iva Montana 8. 18. arondisman.
Izvolite. -Hvala. -Kazna će doći u roku od 72 sata.
U redu. -Što se tiče novčanika...
Ako ga ne nađete u baru, dođite u policijsku stanicu.
Dobra ideja. Hvala vam. Hvala na ljubaznosti.
Prijatan dan. -Hvala, srećno.
Zdravo, hvala.
Iz vinograda u Žiri je. Imaju oko dva hektara.
Stvarno je izvrsno. - Onda ću ga uzeti. -Dobro.
Videćete, ovo vino...
Svilenkasto je, eterično...
Cvetno... Videćete.
To će biti 75 evra, molim vas.
Onda mora da bude odlično.
Zdravo. -Doveo si devojku.
Luiz? Dođi da se pozdraviš.
Ovo je Sezar. -Zdravo. - Mamin stari prijatelj.
Šta ima? Luiz, zar ne?
Jako slatko ime.
To je za mene ili izlaziš večeras?
Ovo je za tebe? - A zašto si doneo vino?
Za večeru. -Koju večeru?
Uđi unutra.
Dobro da si prefarbala. Lepo izgleda.
Ovaj stan je sjajan. Sladak je. Hoću reći...
Promeni sve, ali ne...
Stvarno lep stan.
Koliko je veliki? - Odmah stani.
Dobro.
Vidim da gđica Luiz crta lepe stvari.
Doneo sam ti novog prijatelja.
Zove se Tedi. Zdravo.
Ne sviđa ti se?
Idemo da operemo zube. Poželi laku noć Sezaru.
Laku noć. -Pa-pa.
Operimo te zubiće.
"Pozovi me za 10 minuta i reci da se Kamij porađa."
"Svi ljudi u selu su bili tako bezbrižni
da niko nije mogao da zamisli koliko su nervozni kada padne noć."
"Mamice! Ovo je neprijatno, mama."
Ovaj tip je poput mene. Zvuči kao ja.
Želiš li da Sezar bude čudovište? Da? On zna mnogo toga o čudovištima.
Šta bi trebalo da radi? -"Čitavo selo se bojalo da će se Skarifon,
koji prožidere decu, pojaviti jednog dana.
Svi su ignorisali da se priprema tajna operacija.
Četiri kćeri gradonačelnika će se usprotiviti noći,
kako bi pronašle Skarifona i oslobodile selo njegovog terora.
I njih četiri su..."
Ona ništa ne pita? - Premlada je.
Pitanja će doći za godinu ili dve. -I šta ćeš joj reći?
Istinu? -Da nisi znala gde joj je tata?
Ne.
Reći ću joj da je pozvan jedne večeri, da sam mu presekla grkljan,
i razgradila telo u kadi. Ali to mora da bude tajna da mama ne ode u zatvor.
Nemaš kadu. -Nisi video. Dodala sam je.
Sviraš li još?
Ne, prestao sam.
Zar nije trebalo da se sastaneš s izdavačima? -Pa, nisam...
Nikad nisam poslao ovu. - Pa šta onda radiš?
Ja... Zaradio sam nešto novca u Njujorku.
Bilo je gotivno. I u jednom trenutku hteo sam da se vratim, jer...
Jer mi je nedostajao Pariz. -Ne radiš?
Radim. Radim u baru.
Kao konobar. -Ne, kao menadžer.
Preuzeo sam posao. Prirodna vina.
Vidiš, ovo je naše. Ovo je...
Radimo samo sa malim vinogradima.
Ovo je iz Alzasa. Ima samo pola hektara, ali vino je...
Vrlo slatko, vrlo... Povrtno, moćno...
Treba li vam konobarica?
Dosadilo ti je da voziš vozove? - Pitam za prijateljicu.
Ostala je bez satnice u restoranima. Izvrsna je.
Da. Tamo sam svaki dan, trenutno zapošljavamo.
Spoji me s njom. -Videću je sutra, možemo da navratimo do bara.
Sutra, nažalost, neću biti tamo... - Zar nisi tamo svaki dan?
Skoro svaki dan. Imam obaveza... - Ne želiš da joj pomogneš. -Želim.
Samo moram da smislim... - Navratićemo na "veselu kapljicu".
Možeš li da mi daš adresu? - Poslaću ti sve u poruci.
Kako se zove? -Još uvek ima staro ime.
Tek smo završili s radovima i želimo da smislimo...
Lepo i zvučno ime.
Lepo je videti te. Iako te mrzim.
I ja. -I ti mene mrziš?
Nećeš da se javiš? - Pozvaću kasnije.
Opet zovi. -To je moj brat. Verovatno želi na piće.
Trebalo bi da se javiš. Možda ima neki problem.
Ne bih rekao. Halo?
Halo. -"Jesi li dobro?" - Ne baš, Kamij se porađa.
Izvrsno. Kako ide? -Grozno. U panici sam. Ne znam šta da radim.
Molim te, dođi. - Ne brini se, sve će biti u redu.
Ne, nisam dobro. Želim da umrem, nemoj da me ostaviš samog.
Siguran sam da ćeš biti dobro. - Ne želim da me Kamij vidi ovakvog.
"Umij se i vrati se kod nje. Ako se ne budeš osećao bolje, doći ću."
Pozovi me. Sada ne mogu da pričam. -Dobro, pozvaću te.
Dobro je? -Sklon je preterivanju. Pozvaću ga kasnije.
Čuješ li sebe? Brat će ti dobiti dete, moraš da ideš.
Završićemo šta radimo i ako se ne bude osećao bolje, pozvaće.
Videćemo se sutra. Idi. Trebaš mu.
Žao mi je. -Ne brini se, brzo se navikneš na napuštanje.
Halo? -Što si tako uporan? Pozvao si me tri sata nakon što sam ti poslao poruku.
Rekao sam ti da će biti dobro, a ti paničiš.
Kamij se porađa. -Stvarno? Oprosti. Stižem.
Šta radiš napolju? -Isterala me. Širio sam lošu atmosferu.
Smiri se, imaš napad panike. - Svaki trud me ubija.
Duboko udahni, bićeš dobro. -Imaš nove cipele?
Pričaću ti kasnije. Hajde, ne možeš da je ostaviš samu.
Zaboravi. Ubiće me. Ti moraš da ideš. -Glupost.
Da, ti moraš da ideš. Reći ćeš joj da mislim na nju.
Neću da gledam tvoju ženu kako rađa tvoje dete.
Čitavog života si pod stresom i još uvek si bezbrižan.
Ti si osoba za to. Molim te, uđi. Učiniću bilo šta zauzvrat. -Ne.
Pokucaj, proviri unutra i reci umirujuće stvari kao inače.
"Pjer se uznemirio, ali te voli i mislima je uz tebe."
Sezare, učini to za mene. -Ne. Ne.
Hajde. -Ne. Hajde. -Dobro.
Hvala ti.
Šta ti radiš ovde? - Dolazim u miru.
I imam poruku od Pjera...
Dobro, Kamij, dobro. Stiže. Napipaj.
Reci mi i idi dođavola. Gde je Pjer?
Zvao me je, uznemirio se. Uskoro će se vratiti, uz tebe je.
Bićeš dobro. - Još jedna kontrakcija.
Želim kvalitetne udisaje. - Samo diši. -Idemo sa "om".
Dobro, vidim kosu. - Govoriš to već dva sata.
Jesi li sigurna da je kosa? - Znam da je teško.
Ne mogu. Vodite me u bolnicu. Želim da ovo prestane.
Sjajno ti ide. -Hajde, vidim puno kose. - Idi pogledaj. Želim da proveriš.
Ne želim. -Ozbiljna sam. Reci mi da li je od deteta ili moje dlake.
Slikaću bez gledanja, pa ti sama proveri. -Hajde.
Vidim glavu.
Pustiću vas da se odmorite.
Zdravo, brate. Pozvaću te sutra.
Čestitam. -Hvala ti.
Nema na čemu.
Smem li... -Naravno.
"Trenutno sam nedostupan, ostavite poruku."
Tata, ja sam. Nadam se da si dobro.
Zovem da ti javim da se Kamij porodila večeras.
Trebalo bi da ostaviš poruku Pjeru. Mislim da bi mu bilo drago.
Nadam se da si dobro. Zdravo.
Pozdrav, policajci.
Zdravo, brate, kako si?
Nema na čemu. Drago mi je što sam bio deo toga.
Juče si mi rekao da ćeš učiniti bilo šta za mene?
Jesi, to si rekao. Želim da nazoveš Aksel.
Mislim da si pohvatao sve u kuhinji.
Sada fokus, biću brza.
Oni koji dolaze na jedno, smesti ih za bar s tanjirom kobasice.
A oni koji žele celu bocu, njih želim za stolovima.
I pošalji ih kod mene. Razumeš? -Da.
Ako nisi siguran za vino, pitaj mene.
Poznaješ vina, zar ne? - Da, naravno. -Izvrsno.
Drži prste dalje od rezača. Ne možemo da idemo u bolnicu. Gužva je.
Mislim da si spreman. A sad, da te vidim u akciji. -Dobro, idemo.
Dobro veče. -Ja ću. Kako ste, momci? Mogu li da vas smestim na terasu?
Belo vino za početak? Sezar, 2 čašešablija .
Ovo je stari dobrišabli .
Stižu dve čašešablija .
I tanjir kobasice sa strane. - Dobro veče. -Dobro veče.
Sto za dvoje i... -Zdravo.
Nismo rezervisale. -Nema problema, dobićete sto.
Moja prijateljica, Dijas. - Zdravo. -Dijas, drago mi je.
Smestiću vas napolju. - Ovde? -Da. -Savršeno.
Jeste li se smestile? - Savršeno je.
Ovo je na moj račun. -Hvala.
Izvinjavam se.
Zar ovo mesto nije lepo? Potpuno smo preuredili.
Velika razlika. Pre je to bila rupa puna pijanaca koji piju kalvados.
Poznaješ li vina? - Daleko sam od stručnjaka.
Ovo je prilično izvetrelo.
Odmah ću zameniti. -Ne, sviđa mi se. Podseća na žiru. -Tačno tako.
Tamo i jesmo. -Pravi... - Poznavalac.
Poznavalac. Izvrsno. Zapravo, tvoje znanje je dobrodošlo ovde.
Sa Aksel je bilo teško u početku. Nije imala iskustva u posluživanju hrane.
Počela je na pijacama i ribarnicama, znate...
Jako je draga... -Jeste se smestile? Družiš se s gostima? -Dobar dan.
Dobro veče. Drago mi je. - Pričali smo o tebi. -O čemu?
Samo dobre stvari. -Izvrsno. Jeste li vi devojke gladne?
On se smestio dok bi trebalo da radi, pa sigurno umirete od gladi, zar ne?
Zovu me ribari. Jelovnik.
Donesi nareske. Prste dalje odrezača, nemamo vremena za bolnicu.
Uzdravlje.
Kako je? Zabavljate se? -Izvrsno. Uživam da te gledam pod kontrolom.
Već je obožavam. -Rekao sam joj da je malo preterala.
Nije uvek lako s osobljem. Želite li desert?
Popićemo dve čaše šampanjca i dva čokoladna musa.
Dve čaše šampanjca i dva čokoladna musa, molim te.
Čokolada je... - Jesi li ti poludeo?
Molim te, promeni ton. Ne prodajemo ribu ovde.
Spusti taj nož i razgovaraćemo u ostavi. -Da, hoćemo.
Evo ga, gotov je.
Jesi li ti poludeo? Šta to radiš? -Oprosti mi.
Zbog čega? Lokal je pun, jesi li ti poludeo?
Lagao sam te. Nemam pojma o posluživanju i vinima. Ne zanima me to.
Šta onda radiš ovde? - Salome je ljubav mog života.
Tek smo se ponovno spojili. Hteo sam da izgledam dobro.
Rekao sam joj da imam bar. Mislio sam da ću bolje izgledati ako...
Ako joj kažem da imam bar.
Pre tri godine, sve sam zeznuo.
Dok smo razgovarali, rekla mi je da sam otac njene kćerke.
Zato sam hteo da izgledam dobro. Rekao sam joj da imam posao.
Naravno, htela je da vidi.
Nisam mogao da joj kažem istinu. Mislio sam da mogu nešto da smislim u dva sata.
I to je to. Hteo sam da uspem. Nisam uspeo. Sve ću joj reći.
Ne, nemoj. Dođi ovamo, budalo.
Kakva drama... Dobro. Slušaj. Ništa joj nećeš reći, dobro?
Ti su Hju Grant. -Samo ponekad. - I vratićemo Džuliju Roberts.
Od sada, ti si šef. -Ne mogu ja to. -Hajde, možeš ti to.
Račun, molim te. - Ja častim.
To je jako lepo. Hvala ti. -Nema na čemu.
Piće pre nego što odete. - Ja moram da idem, iscrpljena sam.
Daj mi broj. Aksel će ti dati priliku. -Kako to misliš?
Zaposlićemo Dijas. Radiće vikendom.
U redu. Izvrsno.
Puno ti hvala. -Zadovoljstvo mi je.
Ostaješ li ti? -Da, ali samo jedno piće.
Čuvaj se. -Laku noć, draga.
Hvala ti još jednom. Bilo je lepo. -Stvarno to cenim.
Smesti se dok ne završim. - Hajde, nemoj da se sramiš.
Da, ne brini se.
Molim te, popij piće s nama. -Ne mogu, šefe.
Ni kap pre kraja smene. -Čujem da si pre radila na pijaci.
Jesam.
To nije slamka.
Bio sam na porođaju šogorice u bazenu za porođaj za koji nisam znao da postoji.
Obožavam ovu.
Dođi na podijum. -Ne, gledaću te.
Jako boli. Strašno boli.
Mislim da je na granici loma. - To je kraj tvog života. Gotovo je.
Imam unutrašnje krvarenje.
Ne razumem zašto si se tukao s toliko velikim tipom?
Zašto si plesala s tipom koji izgleda kao Šon Pol?
Dobro si. Dobro si. - Stvarno boli.
Ovaj grad je tako apsurdan. Čitala sam o Parizu pre dolaska.
Htela sam da vidim Ajfelov toranj i Sakre ker.
Ali moje omiljeno mesto je upravo ovde.
Barbes Rošešuar.
Nedostajala si mi.
I ti si meni nedostajao.
Zašto si to učinila? Šta je bilo?
Šta je bilo? -Ja...
Jako si mi nedostajao, ali stvarno želim da ti nanesem bol.
Žao mi je. -Koja je svrha toga? Zašto smo ovde, Sezare?
Kako ti misliš? -Zašto radim ovo? Zašto si se vratio?
Jer sam se osećao loše. Otkako sam otišao.
Ne mogu da ti nadoknadim ono što sam uništio, ali...
Ali želim da budem s tobom svake sekunde. Svake sekunde.
Idemo da popijemo piće kod mene ili kod tebe i sve ćeš mi reći. -Ne možemo.
Nemoj mi reći da živiš s nekim. -Ne živim ni sa kim.
Ne, spavam na kauču prijatelja jer imam problema.
Zar mi nisi rekao da si kupio stan?
Jesam, ali je u izgradnji, svuda je malter i nered.
Tamo je neki tip... Dođi. -Bojiš ga se?
Da, veliki je i opasan.
Smešno je. Slučajno smo se sreli...
Iste večeri kad je izgubio ključeve.
Nikad nismo bili bliski kao rođaci.
Nikad, ali... Kao porodica, pomažemo jedni drugima.
To je normalno. -U redu, gospođice. Mogu li sada kući? Malo sam umorna.
Oprosti. Idi.
Čuvaj se. Pozvaću te sutra. - Dobro, nema problema.
Misliš da mi je poverovala?
Cipele. -Mislim da je mogla da odrema jer si joj tako dugo objašnjavala.
Ludo je kako je nasred ulice... - Prestani... -Izgubio ključeve.
Rođak mi je. To je neverovatno.
Loše lažeš. -Ne možemo svi da lažemo tako dobro kao ti.
Lulu?
Spava.
O moj Bože.
Dobro jutro, malena. Kako si?
Kasnim. Dođavola. Moram da se spremim, možeš li da siđeš s njom?
Da, da. -Želiš li doručak?
Mleko je u frižideru, ima kakaa.
Treća fioka levo. - Dobro. Šta želiš?
Tost s maslacem. -Tost s maslacem. Hoćemo li da napravimo toplu čokoladu?
Male, srednje ili velike kockice?
Male trouglove. -O moj Bože.
S džemom ili... Malo džema? -Puno džema.
S puno džema od borovnice. - Imaš li još dece?
Kao da radiš to ceo život. - Da, imam puno.
U Meksiku, Moskvi, Njujorku...
Možemo li da imamo božićnu zabavu sa svom mojom decom?
Šta radiš večeras? Slobodan sam.
Mogu da je pokupim i nađemo se kod tebe?
Možeš da nam pokažeš svoju palatu.
Izvrsno. -Oko 18.30?
Moram da požurim. Kasnim. -Požuri. I onda se ljudi pitaju što vozovi kasne.
Reci joj da požuri.
Jeo si, promenio sam pelenu, šta još mogu da uradim?
Sranje. Zovu s posla. -Nemoj da se javiš. Vikend je i na porodiljskom si.
Da, tačno. Znači da je važno.
Ne, zaboravi. Ne, neću to da uradim.
Neću ti dati ključeve.
Ne želim tvoje cipele. Ne zanima me. Jesi li poludeo?
Dušo, moram na posao. - Reci im da ne možeš, ne ideš.
Trebam im... Ne mogu da te prisile dok si na dopustu.
Trebam im. Izgubićemo veliki posao. 30 minuta maksimalno.
Vidimo se.
Ovo je ludo.
Kad sazna da si beskućnik, prebiće te.
Sve se lepo složilo. Pronaći ću rešenje.
Evo ih. -Nemoj da oštetiš Antoanovu kuću. Jako je skupa.
800 hiljada za potkrovlje. Nemoj ništa da razbiješ.
Prošetaću se sa Salome i vratiću ti ključeve.
Izgledaš čudo. Sve je u redu? - Ne, nije.
Ne znam zašto, ali moj sin me mrzi. Jedva čeka da me zadavi. Psihopata je.
Ma daj. -Vidim to, beskoristan sam. Ne trebam mu. Osećam se beskorisno.
Oni su zajedno, a ja sam ovde poput idiota. Ovo je pakao.
Moram da idem, Kamij već misli da ništa ne radim kako treba.
S vaše desne strane, Plas dezabes i čuveni lokalni muzičar.
Kod tebe je daleko bolje.
Možemo li da radimo neku porodičnu stvar?
Ubijemo žene i decu, sakrijemo ih ispod terase i nestanemo?
Ne, večera. Nešto porodično.
Pričao sam s tatom, pozvao me nakon rođenja. Bilo je lepo.
On je pozvao tebe? Lepo. - Dobro, idem. -Videćemo.
Hvala ti. -Nema na čemu.
Ovo će biti moja kancelarija.
S glavnom u oblacima sa staklenim krovom i svime.
Biće izvrsno. A ovde velika polica s knjigama.
Polica s knjigama. -Dopustiću ti da istražiš moju spavaću sobu.
Divno. -Biće divna. - Meni i Luiz će biti lepo ovde.
A ti? Gde ćeš ti biti?
Pa... Ovde.
Mislila sam više ne sviraš. - Da, prestao sam.
To sam doneo za brata. Želi da se bavi muzikom.
Želi da svira žičane instrumente, što je teško,
pa sam mu rekao da počne s klavijaturom i pozajmiću mu moju.
Jer više ne sviram. - Još uvek loše lažeš.
Ne lažem. -Ne lažeš? -Ne.
Ali znamo da skrivaš stvari od mene. -Pre jesam, ali više ne.
Govoriš istinu i samo istinu. - Samo istinu. -Naravno.
Mislim da je lepo što ne odustaješ od svojih snova.
Toliko ljudi odustane od svojih snova.
Možemo li da čujemo nove pesme? - Nemam novih pesama.
Jer sam prestao da sviram, ali imam starih pesama.
Možemo li da čujemo stare? Lulu ih nije čula i sigurna sam da će ih voleti.
Lu... Lu. -O, Bože. - Imamo serijskog ubicu.
Ostavi to, to je jako opasno.
Moram da vas ostavim. Radnica se nije pojavila i moram da je zamenim.
I ona je umorna. Vidimo se kasnije? -Da.
I mi idemo.
Ne znam kako da se izvučem iz ovoga.
Smislićeš nešto. Uvek smisliš.
Jer volim da bežim. Bežim od sranja, ali ova, volim je.
Dobar sam s njom i malom. Nikad se nisam osećao tako dobro.
Svaka porodica ima priču o deki, ratnom heroju.
Ali dobro je i reći istinu. -Ako joj kažem istinu, izgubiću je zauvek.
Prestani da kukaš. Evo. Uzmi auto i odvedi je u Dovil.
Dosta s Dovilom. -Odlazak iz grada će ti dobro doći.
Hvala, druže.
Grozno je. Upravo je zaspao.
Želiš li osveženje? -Ne smem da se osećam na alkohol. Izgrdi me.
Ne znam, zeleni čaj?
Vi momci ste se promenili. -Žao mi je, odlazim. Previše se znojiš.
Vidimo se. -Zdravo, Sezare.
Cipele? -Nema potrebe.
Mamice? -Da?
Poljupci. -Stižem.
Sezare, poljupci.
Izgledaš gotivno. Idemo kod dadilje.
O, ne. Čekaj. Tako je bolje.
Raširi ruke i vrti se.
Jesi li povredila koleno?
Idemo li da spavamo ili ne?
Ustani. -Koliko je sati? -10.30.
Uzmi svoje i stvari od Luizete, vodim vas na put. -Gde?
To je iznenađenje.
Na koliko? -Ne dugo.
Radim sutra, ne mogu samo da odem. - Možeš, to je iznenađenje. Hajde.
Ustani.
Hoćeš da ti skuvam čaj? -Da. - Veruješ li mi? -Ne.
Idemo, dame. Jeste li spremne? -Čiji je ovo automobil?
Ukrao sam ga. -Da.
Od mog prijatelja. Idemo.
Gde smo? -Htela si da proputuješ Francuskom.
Možemo do amfiteatra u Arlu. - Arl? To je daleko.
Ali ovde je. -Daleko smo. Možemo da se odmorimo u Laskou.
Šambor je odmah pored. -Šta je to? -Šambor.
Kažem ti, dobro je. Halo?
Brate, grozno je. Kamij i Saša me mrze. Ne mogu više.
Moram da viđam druge ljude. Može li rođendanska večera za tebe u nedelju?
Mrzim porodične večere. Kad se slažemo, samo se napijemo.
Jedemo, pijemo, pevamo srećan rođendan. Biće dobro. Molim te.
Pitaću Salome, ali sumnjam. Pitaću i javljam ti.
"Hoćemo li da zovemo tatu?"
Ako nam nestane tema, može da priča o svojoj depresiji i svi možemo da se ubijemo.
Pjere. -Moram da idem, Hitler me zove.
Stižem.
Moj brat. Želi da se u nedelju svi nađemo za moj rođendan.
Ali utroje je bolje, pa ću reći ne. - Ne, to je dobra ideja.
Ručak kod kuće. -Nećemo da komplikujemo. Može samo kafa posle.
Nije komplikovano. Napravićemo nešto jednostavno.
Dobro, dobro. -Nisi raspoložen?
Ne volim da slavim rođendan s porodicom i...
Biće sjajno. Ali pažljivo da se neko ne izlane o...
Reći ćemo joj kad dođe vreme.
Idemo, Lulu. -Idemo.
Pozvani smo u nedelju na ručak kod Salome.
Idemo. -Može.
Zapravo je ogromna. Nisam znala.
Još je veća uživo.
Još imamo vremena da odemo u Arl? -U Arl? -Ovde.
Arl. -Mi smo ovde.
Mi smo ovde. Prođemo pored Arla, i svratimo u Savoju.
I onda idemo. -Mak plače. - Hoćemo li videti selo?
U galop.
Stižemo mamu.
Nisam pitala, ali jedu li svi sve?
Sezare? -Da, da.
Jesi li dobro? -Jesam, zašto?
Ne znam, izgledaš zamišljeno.
Samo želim da sve prođe dobro. Moja porodica je... Čudna.
Mi smo tvoja porodica, oni su naši gosti, dobro?
Idemo. -Počistimo malo. Nered je. -Vidim.
Zdravo. -Srećan rođendan. -Hvala.
Dobar dan. Kamij. - Ja sam Salome.
Sećaš se Pjera? - Da, prošlo je dosta vremena.
Lepo je ovde. -Hvala. Tata. Nisam te video.
Gde si se sakrio? -Nisam se sakrio, o čemu pričaš?
Sakrio si se u hodniku. - Nisam, sad sam došao.
Kako su svi? -Dobro. -Pozdrav.
Drago mi je. Uđite.
Dakle spava ujutru, a ne noću? - Spava sve vreme.
Saša je baš porastao. - Ne, to je Luiz. Ona je...
To je moja kćerka. Ima tri godine.
Tata, ovo je Salome.
Salome, ovo je moj tata, Paskal. I Luiz, Salomina kći.
Koliko je sati? -Tačno jedan. Mogu li da uzmem vaš kaput? -Ne, ne.
Volim nar, ali ga je teško očistiti. -Čvrsto spava, a ništa nije jela.
Probudiće se za tortu. - Ne mogu da se zaustavim.
Jesi li dobro, tata? -Da, dobro sam. - Hladno ti je? Treba ti ćebe? -Ne.
Sezare. Reci mi. Smešim li se sada ili ne?
Pa ne, ne baš. -A sada? -Da.
A sada? -Nije baš osmeh.
Vidi ti to. -To je ludnica. To je magnetizam. -On je čarobnjak.
Pjere? Smejem li se ili ne? - Ne. -Ni na jednoj strani?
Ne. Ni na jednoj.
Jesi li dobro? -Da. -Šta je bilo? - Paskale, činiš se malo odsutno.
Malo više nego inače. - Da. -Šta je bilo?
Ne. Imao sam zahvat. I bojim se da nije uspeo.
Operaciju? -Ne. Malu injekciju. Hteo sam...
Da izbrišem bore. -Molim?
Molim? Stavio si botoks? -Da.
Ne baš. Hijaluronska kiselina. Potpuno je prirodno.
Ozbiljno? Ali zašto? - Zašto si to uradio?
Aleksandra me ostavila, i... Teško mi je.
Tata. -Paskale. -Zašto?
Ne znam zašto. Rekla mi je da...
Rekla mi je da se ne vidi sa mnom. Ne razumem.
Zašto? -Jer ima 36 godina, tata.
Stvarno?
Kada ti žena koja je 30 godina mlađa od tebe,
kaže da se više ne vidi s tobom, prva ideja ti je botoks?
To je grubo. Udariću ga ako nastavi. Reci mu da prestane.
Pjere, sad je dosta. -Momci, prestanite. Malo ste grubi.
Raskidi su grozni. - Da, grozno je.
Siroti Paskal. -Očajan sam.
Proći će. Nakon pet, šest meseci će proći.
Hoće li proći i usta Nikol Kidman? -Dosta, prestani.
Deka spava. -Da. -Vidi.
Srećan ti rođendan,
srećan ti rođendan.
Srećan rođendan, Sezare,
Srećan ti rođendan.
Ugasimo svećice zajedno. Jedan, dva, dva i po...
Tri... Jedan, dva, tri...
Sad ću otvoriti poklone. Pa da vidimo. Poklon od mog brata.
Ovaj put sam nadmašio sam sebe.
Jedinstvene. -Predivne. - Ovo je od Luiz i mene.
Hvala. Ček?
Ako želiš. Prvo, hvala vam, Paskale,
što ste stvorili ovog seronju.
Dugo nisam bila ovako srećna.
I zato, hvala vam. - Nema na čemu.
Dakle... Luiz i ja mislimo da ne bi trebalo da odustaneš od muzike.
Zato smo kopirale tvoj album i poslale ga u... Koliko Lulu?
18. -18 izdavačkih kuća. I sve žele da te upoznaju.
Bravo, to je izvrsno. -Gotivno.
Evo ga. Sastanak s Asuna mjuzik u četvrtak u 14h.
Jesi li srećan? -Pa, ja... -Da.
Ne znam šta bih rekao. Dirnut sam. Hvala.
15 godina ti govorim da to pošalješ.
Nije kao da nisi imao vremena da se pripremiš.
Nazdravimo. Za Lulu. Izvrsno. Zahvaljujući tebi.
Ovo je bilo lepo, zar ne? Dobro je prošlo. -Da, bilo je sjajno.
Jesi li dobro? -Jesam.
Izgledaš kao da si uzeo LSD s tatom.
Ne, dobro sam.
Mislim da sam samo umoran.
Zaboravio sam nešto da uradim. Moram Aksel da dam ključ od bara.
Ona nema ključeve? -Imali smo rezervne, ali ih je izgubila.
Brzo ću. Vidimo se.
Sezare?
Halo?
Dobro.
Hvala ti na svemu. Fransoaz je bolje?
Poljubi je od mene. Doći ću u posetu, obećavam.
Dobro. Vidimo se uskoro. Zdravo.
Kakav seronja.
Oprosti, oprosti. -Gde si bio?
U baru. Bilo je krcato, pa sam pomogao, i onda smo malo popili.
Ali zvala sam te. -Molim?
Znam, nisam hteo da ti smetam, spavala si, a neko mi je ukrao telefon...
Zvala sam bar, nisi bio tamo.
Zašto si zvala bar? - Nisi se javljao.
S kim si pričala? -Konobarica mi je rekla da nisi tamo.
Jesi li onda zvala policiju? -Jako smešno.
Šta je? -Ništa? -Ti si ta koja je sva... -Ne razumem.
Ni ja, ne želim... Salome, ozbiljno...
Ne želim sada da vodim ovaj razgovor. Radićemo to?
Svađaćemo se kao glupi normalni par? -Normalni par?
Ti si? -Ja? Ti si. Ti si normalan u ovoj kući?
Ti se ponašaš normalno i zoveš okolo. - Ovo je zbog izdavača, zar ne?
Nemoj da ideš, nije bitno. -Nemoj da mi govoriš šta mogu i ne mogu.
Bojiš se? -Ne. -Bojiš se neuspeha. -Ne, ti se bojiš.
Čega? -Tvog dara, koji nije dar već očekivanje. -Očekivanje?
Naravno? -Šta ja mogu da očekujem od tebe? -Da budem dovoljno dobar.
To je sve što želiš. -Lepo. - Večeras spavaš tu. Smrdiš na alkohol.
"Priča se ponavlja.
Opet, ćutanje i nerazumevanje s tvoje strane,
a kukavičluk i prazna obećanja s moje.
Sranje.
Pomisao kako čitaš ovo dok ti kosa postaje seda,
a oči gube boju, tera me na plač.
Želim da plačem dok čitam ovo i mislim kako sam mogao to da napišem.
Jako mi je žao, Salome.
Ne zaslužujem ljubav koju ste mi ti i Luiz dale jer sam lažov.
Nemam dom ni novac. Nemam posao ni bar.
Nemam ništa svoje, ali to si već znala.
Tokom tri godine, prodavao sam mohito na Kosta Bravi,
čistio poljske toalete u Portugaliji,
i mnoge druge ne tako divne stvari.
Verovao sam da sam slobodan, i što je važnije...
Očigledno, važnije od života iz bajke s ženom mojih snova.
Kad sam se vratio, nisam očekivao da ću naći tebe u Lulu iza vrata.
Nisam imao šta da ti ponudim, pa sam te opet lagao.
Bojao sam se da nisam dovoljan.
Uvek se bojim da nisam dovoljan.
Iako su osećanja, osmesi i trenuci sreće
bili iskreni. Zato odlazim. Opet.
Možda je to moj put.
Reci Luiz šta želiš. Da sam u zatvoru jer sam ukrao bombone.
Da sam spalio amazonsku prašumu.
Ili da sam nastradao na romobilu. Bar nešto smešno, može?
Ništa hrabro i herojski.
Često one koji nestanu pretvaramo u heroje.
Ja sam sve, samo ne heroj.
Ili joj reci istinu. Ponekad, istina zvuči bolje.
Volim vas obe. Skarifon."
Sranje. -Šta je?
Salome je. Izgleda da je Sezar opet nestao.
Idem da vidim da li je kod Amada ili je mrtav u žbunju. -Ne, Pjere.
Samo deset minuta. - I deset sekundi je previše.
Prestani da se brineš za brata i počni da se brineš za sina.
Brinem se za njega.
Ljubavi? -To nije kritika. -Jeste.
Znam da se trudiš i da ti nije lako.
Imaš još jednu brigu.
Sezar može sam da se hrani i kupa. Saša ne može.
Pusti ga da sam shvati. Dobro? -U redu.
Možemo da budemo sami, samo nas troje. Uostalom, šta možeš?
Ne možeš da se brineš za njega umesto njega.
Šta želiš večeras? Burger i film?
Kako je on, mali mačak?
Znam, život nije lak.
Prava je gnjavaža.
Evo ga, ljubavi moja.
Oprostite. Prodajem telefon.
Molim vas. Prodajem telefon za 50 evra. -Ne. hvala.
Oprostite, prodajem telefon.
Treba ti pomoć? - Da. Moram da kupim kartu.
Šta ćeš s novcem? -Rekao sam ti. Kupiću kartu. -Dobro, u redu.
Nisam zainteresovan. Ali tvoje naočari... -Ne, tek sam ih kupio.
Hajde, čoveče. -Ne. - Daću ti dobru ponudu.
U redu je. -Koliko? -Ne...
Dobar dan, gospodine. Gospodine. Dobar dan.
Prestanite da svirate. Vašu dozvolu, molim vas.
Nemam dozvolu. -Potrebna vam je za sviranje na ulici.
Nisam znao. Neko mi je ukrao novčanik na onoj terasi.
Stavio sam ga na sto, tip ga je uzeo i otišao.
Imam voz za Brest za 25 minuta, a karta mi je bila u novčaniku.
Oprostite. Ne želim o tome. Ostavite me na miru.
Molim? -Ostavite me na miru. Ne razumete francuski?
Treba mi 20 evra da kupim kartu.
Pazite na ton. Molim vas, ličnu kartu.
Dajte mi kaznu, lako je. Znate šta treba da uradite.
Spremite se ili idete s nama. - Zar nemate dilera da hapsite?
Idemo, idemo.
Smirite se. Nema svrhe da se uznemiravate. -Naravno da ima.
Uzmite moje stvari. To je sve što imam.
Uđite u auto, neću pobeći.
U redu. Vaš potpis na dnu stranice, molim vas.
Izvolite. Na vašem telefonu smo videli 15 propuštenih poziva od vaše devojke.
Pozvali smo je i obavestili. Nismo čudovišta.
Hvala. -U redu. -Vaše stvari.
Tako. Odlično, idemo. -Hvala.
Prijatan dan, gospodine. -Doviđenja.
Vidi ko je ovde. -Žao mi je.
Začepi. Pričaćemo kasnije.
Uskoči pozadi s njom.
Ovde. -Da, tamo. - Pozadi je tamo.
Ove tri su nove.
Ova je kad sam lagao za ključeve. Ova je kad sam otišao.
A duga je za pritvor. Pritvor je gnjavaža.
A ove...
Sećaš li se? -Da.
Pažljivo slušaj, govno jedno,
pažljivo spusti stvari ispred mojih vrata ili ću te razbiti.
U redu? Više nikad ne želim da te vidim, jasno?
Oprostite? -Čekaj, da?
Nisam video ništa lepše u svom životu.
Dobro, otkako se krava otelila na sajmu poljoprivrede.
Bilo je vrlo dirljivo. Bilo je veliko... Hoću da kažem...
Kako se zovete? - Salome? A vi?
Sezar. -Gledao si me poput... -Pogled ljubavi.
Jako mi je žao. - Začepi ili ću te razbiti.
Sada ja pričam.
Onog dana na klupi...
Znala sam da se nešto događa.
Po prvi put, osećala sam se kao da mi život počinje.
I... Kada si otišao...
Osećala sam se kao da se više ništa neće dogoditi.
Kad si se vratio...
Rekla sam sebi da moram da se potrudim da ovaj put ostaneš zauvek.
Žao mi je, Sezare.
I ja sam tebe lagala.
Ona nije tvoja kćerka.
Ali... Jako mi se sviđa.
I ti se njoj jako sviđaš.
I šta sad?
Za početak, idemo na sladoled.
Da.
Lulu, idemo. Idemo na sladoled.
Želiš li sladoled?
Misliš da izgledamo čudnije od drugih? -Drugih Parižana? Ne.
Odgajanje dece među pacovima je ionako čudno.
Misliš li da će biti teško? -Verovatno.
Ali istovremeno, možda neće. - Ne, smislićemo nešto.
Želiš da daš novac?
Evo, idi.
Bravo.
Idemo na put u Arl. -Arl?
Šta je s tobom i Arlom? -Oduvek sam volela Arl. -Dosta s Arlom.
I piletinu sa porodicom svake nedelje. -Apsolutno ne.
Uhvati me za ruku. Luiz.
U redu je, nema automobila.
Ostani na sunčanoj strani ulice.
Dođi da te Sezar nosi. Biće lakše. - Na mojim ramenima? -Da.
Možemo da se preselimo. - Ne, mrzim pakovanje.
Možemo da se pretvaramo da se selimo. -Da.
Možemo da obilazimo stanove i pretvaramo se. -Stanove koji nam se ne sviđaju.
I kritikujemo ih. -Nedovoljno dobri.
Naći ću se s bankarom i pretvaraću se da sam bogat.
I želim veliki stan. - Nemaš dovoljno za sladoled.
Šteta, imam ideju za veliki projekat.
Hteo sam da pokrenem dostavu morskih plodova.
Bilo bi jako uspešno. - Neverovatan si.
Mogli bismo da živimo život iz snova.
Misliš da mogu da završe odjavnu špicu pre nego što skrenemo? -Nisam siguran.
Prilično je duga. - Ljudi će otići.
Hodajmo onda malo brže. Moramo da održimo korak.
Ili će ljudi otići. - Idemo kući.
Želiš kući? -Da. - Lulu, želiš li kući?