Jag glömde hörlurarna på byrån.
Nu får jag leta upp en Brookstone.
När går vårt anslutningsflyg?
Vet inte.
Du vet inte?
Marcus, om du är sjuk måste du säga till.
Jag är inte sjuk, jag är på semester.
- När jag är på semester, svävar jag. - Tänker du bara sväva omkring?
- Japp. - Okej.
Försöker du säga att du inte har
alla våra flygdetaljer i din telefon?
Inget alls. Svävar.
Om de ändrar på vår gate, svävar du ändå, då?
De kan flytta oss till ett helt annat plan
till en annan terminal
och det är helt okej med mig.
Jag svävar, älskling.
Det kan vara det sexigaste du nånsin sagt till mig.
- Kom hit, mr Parker. - Det där gillar jag.
Marcus och Emily Parker!
- Kom till Flygplatskontoret genast. - Vadå?
Ni har inte meddelat ert flygbolag
- att ni är registrerade sexförbrytare. - Va?
- Jag upprepar. - Vadå?
Hemska, gräsliga sexförbrytare.
Jag visste att det var de.
- Kan du lägga ner den där? - Vad är det med er?
Så kul att se er!
Kolla, nu är vi här tillsammans igen.
Vi har längtat så efter det här.
- Jag vet. - Jo, det har vi.
Ron och jag har rest omkring överallt i världen.
Ja.
- Reno, Orlando, Panama City. - Det ligger i Panama.
- Mexiko City. - I Mexiko.
Men aldrig till Karibien!
Allt är tack vare dig, Marcus. Tack!
Vi ville bara ge er i en riktig smekmånad, det har ni förtjänat.
Jag fick ett riktigt bra pris, det var plättlätt.
Okej, men inte hoppa från klippor den här gången.
Det säger du nu, när du är nykter.
Nej, allvarligt, och i synnerhet för att...
- Jag är så glad. Berätta, du. - Ska jag berätta? Säg det du.
Nej, säg det du.
Jo, Marcus och jag...
Vi ska försöka bli med barn.
Vi ska försöka få ett barn.
Nää, ta mig därbak! Det är ju otroligt!
Ni blir fantastiska föräldrar.
Det är det bästa som hänt oss.
Jag kan knappt tro hur annorlunda livet blivit.
Vi har liksom blivit vuxna, slagit oss ner, va?
Vi är så tråkiga att jag inte känner igen oss mer.
Kolla på mig.
Jag trodde aldrig att jag skulle bli en sån där curlingfarsa
men ungen är allt jag tänker på.
Helt besatt.
Jag vill inte skrämma er,
men jag hittade just den här krypande under vårt bord.
Det är er, va?
- Kryper han? - Kan han krypa?
- Det är ju helt otroligt! - Himmel och plättar!
Det är första gången!
- Snyggt jobbat! - Han är ett underverk!
Du är världens märkvärdigaste baby.
Vi älskar dig, Marcus.
Var är hedersgästen?
Klockan två, på väg hit.
Hallå!
Just det!
- Ja! - Tänk att du kom!
Ja, tänk, va!
Och tusen tack för inbjudan.
Som hotelldirektör är jag alltid värd men aldrig gäst.
Vi är så glada att du är med. Det måste vara du.
Var så goda. En helt betald semester
i utbyte för lite barnvakt med min lille favorit i världen?
Självklart släpper jag allt.
Plus, det är ju Karibien, kärlekens och romansens land.
Vem vet vad som väntar en extremt singel man, som mig?
Om ni ursäktar måste jag gå och pudra näsan.
- Hej då! - Typiskt Maurillio.
En så gullgubbe. Kolla nu.
Stoppa honom! Han har mjältbrand!
Flygplatskontoret har bara jättefåniga jobb.
Och ni har ingen humor alls.
Ni behöver ett gott skratt.
Jag skojade bara!
Vi har nått vår marschhöjd.
Nu kan man gå omkring i kabinen. Trevlig flygning.
- Vad är det där? - En ägglossningskoll.
Är det underligt att du har min menscykel på din telefon?
Jag vill bara hålla koll. Så att vi slipper gissa.
Då vet vi exakt när det är dags.
- Du har ägglossning. - Stäng av den där...
Måste lära mig hur man stänger av.
Ägglossning Maxfertilitet
Jösses, har du ägglossning? Det är ju häftigt!
Nej då, den bara testar.
Du kan ju göra inseminering på toan.
Vill du det?
- Nej, vi är klara med det där. - Nej, det är okej.
Säkert? Kyla och jag gjorde det just i den bakre. Finfint.
Jag skulle inte använda den främre toan i planet.
Bli av med en överfull blöja i turbulens var en riktig utmaning.
Jag märkte nåt underligt när vi stack.
När jag bokade platserna nära er två
sa de att du och Emily inte är med på hemresan.
Vet ni om det?
Vadå?
Ja, vi stannar några dar till.
Lite längre, bara.
Och inseminerar en massa gånger?
Ursäkta, jaha.
Du har inte sagt nåt.
Har jag sagt dem vart vi ska? Nej.
Marcus! Varför då?
De kommer att vara borta sen länge, när jag börjar jobba.
- Menar du sammanträdet? - Det är inget vanligt möte.
Det är en intervju om att bygga ett femstjärnigt hotell.
Vd:n flyger in särskilt för det.
De där båda får inte komma i närheten av henne.
Vart tog den där svävande killen vägen?
Det är ju det jag gör!
Jag svävar, och det gör jag i fem hela dar.
Jag svävar med de där galningarna.
Sen sticker de hem, och jag glider in i jobbläge igen.
Håll isär saker, för jag slappnar av.
Varför tar du inte bara Valium som vi andra?
Men vad fan?
- Det här är så trevligt! - Jösses!
Gud...
- Jösses jävlar. Det är ju otroligt. - Herregud! Otroligt.
Hur kan de släppa in oss på ett så fint ställe?
Ja, nu har de sabbat det.
Mimosa!
- Hej. Tack. - Välkomna.
Kolla vilket fint ställe. Tänk dig om Parker Construction...
får bygga ett sånt här hotell i Chicago?
12 ÅR GAMMAL ROM
Det finns två olika sushibarer på hotellet.
Såg du meditationstemplet på väg in?
Helikopterplatta. Har hotellet en helikopterplatta?
Hör ni, vi måste skaffa en helikopter att landa med på plattan.
Ja! Hur kan vi aldrig ha hört talas om det här stället?
Fast ett underligt namn. Kim Wae.
Kim Wae, ägs av en koreansk grupp.
Hur vet du det?
Jag läste om det förut, för jag...
Innan jag reser till ställen läser jag om dem.
Du gör väl också det, va?
- Nej. - Marcus!
Hur tusan fick du in oss här?
Pratade affärer med ägaren.
Han sa att det är fullbokat fem år i förväg.
Fem år, va?
Jag hade väl tur, kanske?
En så märklig tur du har ibland.
Märkligt, va, raring?
Jag tror jag går och duschar
för jag känner mig lite kladdig efter det här flyget.
Marcus, jag har just öppnat det här.
Du får ta det lite lugnt, kompis.
Vi har fem dar på oss här.
Det här är en 12 år gammal El Mirador Grand Reserve.
En flaska rom som kostar 700 dollar. Det sitter en lapp på den.
"Tack för all hjälp. Med hälsningar från gruppen."
Jag älskar både dem och rom.
Och absolut komplimanger.
Med tanke på vad det står där, är det nån chans
att vi inte dricker rommen just här och nu?
Han har en poäng, raring.
Ja.
Okej då, en slurk.
En slurk dör vi väl inte av, va?
Shots, shots!
Tjo!
- Skål på er, alltså! - Tjo-ho!
Ja!
Ja, jag kunde!
Ja!
Tjo!
För allihop!
Ja!
- Ja! - Tjoho!
- Jag älskar dig som fan! - Jag älskar dig som fan!
Va?
Här är ni ju.
Liksom.
Jag undrade just vart ni tog vägen.
Har vi sovit här ute?
Vi borde väl skaffa lite brunch.
- En meny! -Åh, älskling!
Kom hit, min sötnos.
- Gode gud... - Tack för att du passade honom i går.
Hej!
Oj, det blev hårt i går kväll.
Du skulle ha sett mamma prata sig ur finkan igår kväll.
Du hade varit så stolt.
Hör ni, vad tror ni om majsfrittar och nån sorts smoothie?
- Absolut nåt friterat. - Nej, jag vill ha nåt nyttigt.
Jag tar en smoothie, tack.
- Okej. - Jag är med henne.
Nu ska vi vara nyttiga.
- Varför inte ta två... - Okej.
Va? Bara nån...
Ser du nån härinne?
Jag ser ingen.
Måste hitta en kypare.
Jag ska bara skicka några vibbar... nej.
Zeke, hur är läget?
Först och främst, oroa dig inte.
Allt är helt okej.
Jämt när du säger så är det nåt skit på gång.
Har du kollat din telefon?
Vi har försökt nå dig i ett helt dygn.
Har du stängt av meddelandena eller så?
Jag vet inte, kanske det. Vad är det?
Mötet med mrs Kim har flyttats fram.
Hon flyger in på tisdag.
Va... oj, oj...
- Jösses. - Varför gör de så?
Okej, era dödgrävare! Vad vill vi ha? Frukost-coladas?
Ingen aning. Men alla direktörerna landade visst i morse.
Tur att du redan är på plats, va?
- Just där. - Nej, nej, nej... Fan!
- Mår du bra? - Lugna dig nu.
Vi ringer för att vi har ordnat det. Vi har skickat allt under natten.
Det är lugnt, du behöver inte tacka oss.
Det vill jag inte heller. Dra åt helsicke!
Du måste vara mr Parker.
Ja, för fan! Det är han.
Nej, Ron...
Jo, han har rätt.
Jag är mr Parker.
Jag heter Goe.
Jag är på utvecklingsavdelningen för Kim Wae-gruppen.
Vänta nu. Är ni Kim Wae-folk?
Och det här är ert hotell?
För jag måste få säga er
hur in i helvete grymt det här hotellet är.
Nej, nej! Stopp!
Jag älskar hotell, jag är lugn och kåt.
Lugn och kåt...
- Sätt dig ner. - ... efter en dag i solen eller tre.
- Fantastiskt. - Ni anställer väl ingen, va?
Bry er inte om dem. Ursäkta. Hur kan jag hjälpa er?
Vi vill bara be om ursäkt för att vi ändrar i tidsplanen.
Och ännu ett tack för att ni är så samarbetsvilliga.
Samarbetsvilliga? Vänta nu.
Rommen kom från er!
Ja, hoppas ni gillade den.
Gillade den? Alltså...
Var jag upptänd i går, va?
Bara i huvudet, raring.
Hör inte på dem.
De skojar bara.
Och vet ni om en sak?
Vi skulle just bli lite upptagna med frukost.
Om vi kunde träffas senare idag vore det...
- Helt perfekt. - Vi ses lite senare ikväll.
Mr Yeon, som leder Chicagoprojektet är mycket ivrig att träffa dig
innan mrs Kim kommer.
Mr Yeon är vår högste vice-vd.
Han har bjudit er på drinkar ikväll vid lagunen som våra gäster.
Allihop.
- Ni måste inte bjuda oss alla. - Jo, jo, nöjet är helt på vår sida.
Vi insisterar.
Det uppskattar jag. Just det. Lagunen ikväll, vi kommer.
Vad var det där för nåt?
Jag är bara förvirrad.
Marcus, du kan väl bara berätta det?
Berätta vadå?
Berätta vad för oss?
Fan!
Okej, igen. Det här är stort för mig och mitt företag.
Försök bara vara anständiga.
Apropå det, vänta lite.
Jag skulle ha packat mera kläder.
Mot barnvagnen igen.
- Tack, Maurillio! - Maurillio, du är bäst!
- Nu ska vi ha en drink. - Nej, jag vill inte ha nån drink.
Jag är bakis och nervös.
Så här hade jag inte tänkt mig det.
- Kan du minnas en sak åt mig? - Tack.
Att du är en trevlig, karismatisk person
och jäkligt bra på ditt jobb.
Jag vet det. Jag vet att jag är bra, men jag måste vara bäst!
Tänk dig din dolme.
Ja.
Vänta, vadå?
Precis så gjorde vi när vi förberedde oss för strid.
Visualisera framgång.
Du har mer talang i förhuden
än alla andra här på partyt.
Jag föreställer mig det nu.
Jösses, en sån härlig dolme!
Lägg av, sluta nu!
Sluta!
Jag pratade med er förut och ni hörde mig klart och tydligt.
Jag vill inte att ni pratar med nån, inte tar ögonkontakt,
och framför allt inte säger nåt om min jäkla dolme!
Ursäkta?
Hej, du måste vara Marcus Parker.
Jag heter Yeon, vice vd på Kim Wae.
Du är Yeon.
Först och främst: det ni just hörde
var ett skämt som jag sa.
Busade lite med mina vänner. Lite amerikansk humor.
Just det.
Jag gick på college i Pittsburgh.
Jag måste ha missat lektionen om amerikansk humor.
Nåja. Jag äger ett byggföretag.
- Jag är ju inte nån stand-upkomiker... - Uppenbarligen.
Men kolla det här.
Jag är så glad att få träffa mrs Kim.
När jag säger att den här presentationen är perfekt,
- jag har jobbat på den i månader... - Mr Parker, hemskt ledsen.
Jag får stoppa dig redan här.
- Kan jag vara ärlig med dig? - Självklart.
Du är inte mitt första val till jobbet.
- Vadå? - Det är inget personligt.
Vi har en kandidat som vi har jobbat med förut.
Det är ganska enkelt faktiskt.
Jag fattar inte varför mrs Kim vill genomföra det här.
Egentligen är alltihop en smula förolämpande.
Är det en förolämpning för dig eller för mig?
För oss båda.
- Jösses, det var ärligt. - Kul att träffas.
Noll budgetöverdrag!
Ursäkta?
Vi hade 12 större projekt förra året och drog inte över nån budget.
- Jaså? - Ja.
Jag är Emily, Marcus fru. Det där kan jag bekräfta.
Och vilka är ni?
Jag heter Kyla.
Och jag heter Ron.
Jobbar ni med honom, eller...
Nej.
Vi är bara vänner.
Kan du prata koreanska?
Inte helt korrekt, är jag rädd.
Jag var kort stationerad i Landet för Morgonens Lugn.
Emily och Marcus är våra allra bästa vänner.
Jag ger er tack för att vi får vara med dem, och med er
som era ödmjuka gäster.
Jag håller med, fast dubbelt upp.
Det där var... esoteriskt.
- Och underligt imponerande. Som ni båda. - Tack.
När vinden är rätt släpper vi upp lanternorna.
Flamman symboliserar lycka
och god tur.
Puh. Oj.
Först och främst, tack ska du ha!
Hur klarar du dig jämt ur sånt här?
Jag ska berätta nåt hemligt för dig, Marcus.
Jag vet inte om du märkt det.
Alla gillar mig.
Men, vadå? Alla?
Allvarligt.
Varenda människa jag träffar.
Det knäppa är att han gillar dem tillbaka.
- Eller hur? - Ja.
Du kan ju omöjligt gilla alla...
Jo, Emily, det gör jag.
Varenda människa.
- Varenda människa i hela... - Vad i helvete?
Vad är det för fel på er? Vad tusan håller ni på med?
Jag är en inbjuden gäst.
Okej, inte inbjuden på det sättet. Jag letar efter nån.
- Okej, snygging, hur blir det? - Vad är det med honom?
Hundra dollar? Säg nu...
- Du måste skämta. - Vad är det för fel på er?
- Nej! - Jag måste göra mitt jobb.
Nej, nej, nej! Vad fan gör du är?
Dra åt helvete, damen!
Åt helvete med mig? Nä, med dig! Försvinn härifrån!
Vadå, tvingar du bort mig? Hur tänker du göra det?
Jag sparkar dig i häcken!
Pappa! Jösses!
Herregud!
- Vad i helvete gör du här? - Vänta nu...
Vadå, "vad gör jag här"?
-Är det hennes far? Han satt ju på kåken? - Trodde jag med.
Så skönt att ni är här. De ville inte släppa in mig.
-Åt helsicke med dig! - Vad är det med det här stället?
Pappa!
Fan, det är Reese. Äntligen får jag träffa Reese.
Emily, hur ser jag ut?
Vadå?
Kolla, vem det här är! Min farsa!
En sekund bara...
Säg inte ett ljud till. Eller hur, Marcus?
Har jag rätt?
Dra åt helsicke. Du måste vara Emily.
Maurillio.
Den mustaschen!
-Ännu bättre än vad Kyla sa. - Tack så mycket.
Han har dina ögon, världens vackraste ögon.
Men, du har ju inte ens sett hans ögon.
Jag vill presentera dig för Ron.
Är det här Ron?
Du sa aldrig att han var en gorilla.
Han är min jävla gorilla.
Det är min syskonsjäl. Mitt livs kärlek.
Jag som trodde jag var ditt livs kärlek.
Jaha, nu finns det två.
Mr Hackford. Får jag säga Reese?
Det är en så stor ära att äntligen få träffa dig.
Salaam.
En puss på pannan. Det yttersta tecknet på respekt.
Det lärde jag mig av en shejk i Kuwait.
Okej, Ron.
Trevligt att äntligen...
Bla, bla, bla...
Var inte rädd, jag godkänner dig.
Eller?
Såg du hans ansikte?
Det var bra.
Nedrans.
- Jag kan inte tro att jag är här. - Ja.
- Det kan inte vi heller. - Just det.
Så galet att du är här.
Men om du inte misstycker, varför är du här?
Hör ni, det här är så sjukt!
Han har precis nyss släppts från San Quentin.
Igår, perfekt tajming, va?
Kyla, sa du åt honom att komma hit?
Nej, bara vilket hotell vi skulle bo på,
och sen, typiskt min far, överraskar han oss.
Jag har missat alla stora händelser i Kylas liv.
När hennes barn föddes, bröllopet och examen från skönhetsskolan.
Det gjorde ont.
Hennes mammas död.
Må Jesus låta hennes vackra, underbara själ få vila i ro.
Jag hatade den häxan.
Till slut hade jag inget val.
- Jag måste krascha hennes smekmånad. - Eller hur?
- Så kul att du kom. - Får jag berätta en sak för dig?
Den här sortens smekmånad är inget man kraschar i.
Om du är orolig för dina affärsgrejer, kan du sluta med det.
Ärligt talat är vi coola. Och farsan är ännu coolare.
Jadå, jag kan vara cool.
Var kan nu ett as som jag få nåt att dricka?
- Vi måste sätta fart! - Jag ska jobba på rummet.
- Jag sticker till baren. - Nej, nej, hör du.
Du ska inte gå dit. Vi har sprit åt dig.
- Vi har rom. På rummet. - På rummet.
- Nej, det har vi inte. - Vi drack upp den.
- Vi skaffar en flaska rom till... - Ja.
...så att du kan få fira.
- Vi firar honom. - Marcus, den kostar 700 dollar.
700 dollar, jag bjuder.
Vi skaffar en flaska till, på mig.
- Snygg gubbe, det där. - Jag vet!
- Okej. - Nu drar vi.
Han är trevlig.
Tack, Marcus, det var gulligt.
Vem mer vill ha en drink?
Du är så kul, pappa. Men kom här nu.
Du är så himla go!
Ni är så himla gulliga.
Okej.
Rommen är här. Jag vet vart detta är på väg.
Säg inget, Reese.
- Du tar den rätt upp och ner, va? - Nej, jag tar en öl.
En öl?
Reese, jag avskyr att tränga mig på...
Fråga på, du. Öppen som en bok.
Vad satt du inne för?
Ingenting.
Absolut inget alls. Ett oskyldigt offer för systemet.
Okej, men... Nånting hade du gjort för att åka in.
Här är en kall, Reese.
Låt mig säga det så här, Marcus.
Kyla har sagt att du driver ett byggföretag?
Okej, import och export.
Jag blev väl lite ivrig när det gäller skatteavdragen
och plötsligt ägnar jag mig åt penningtvätt med kriminellt uppsåt?
Skitprat.
Nu måste jag komma ifatt efter åtta förlorade år.
På tal om det, jag har världens bästa bröllopspresent åt er.
- Jösses, ge mig den! - Nej, raring...
- Jag vet ju hur bra du är med pengar. - Hon är bäst på pengar.
Ja, Ron, jag sa ju det.
Men nu har du familj och barn att ta hand om.
Du måste börja tänka på ekonomisk säkerhet långsiktigt.
- Just det. - Fråga mig inte hur,
men jag kan ge dig en otrolig stensäker investeringschans.
- Beredd? - Ja.
Krypto.
Förlåt, vadå?
- Kryptovaluta. - Jag vet vad det är, men...
Jag har hört om det.
- Jag också. - Nej då, det har ni inte.
- Det här är SCOM-coin. - Sa du Scam-coin?
Nej, SCOM-coin.
- Scum-coin? - Nej, nej! S-C-O-M.
Det är en akronym.
- För vad? - För vadå?
Fan, det minns jag inte.
Men hur som helst, det blir stort. Okej?
Du behöver bara ge mig 40, 50 000 dollar och så pang!
Du blir så ofattbart rik på nolltid!
Nu gråter jag, pappa, det är så gulligt.
Världens bästa bröllopspresent.
Jag jobbar faktiskt inom ekonomi.
Ja, och jag...
Ni kanske tycker jag är lite konservativ,
men sist jag kollade var kryptovalutan väldigt ostadig.
Javisst. Jättehäftig.
Tro mig, ni vill också vara med på det här.
Tro honom, Emily.
Och jag fick en kul idé.
- Varför gör vi det inte ihop? - Ja!
Marcus, jag kan berätta för koreanerna om det.
- Nej, nej, nej! - Det kanske hjälper dig.
Kan vi prata om... Vi... måste prata.
- Ja. - Nu ska vi prata.
Men du får inte snacka med nån annan om det.
Okej, nej.
- Jag ska berätta. - Säg inte...
Du ska höra på mig. Jag litar inte på Kylas farsa ett dyft.
Vem åker in på åtta år för skattebrott?
Han satt på San Quentin!
Man sitter inte där för skattebrott.
- Sånt vet vi som är från Chicago. - Just det.
Man vet att han tänker stanna kvar här.
Vad skulle jag ha gjort?
Han fick ju inte träffa koreanerna.
Den jäveln smakade inte ens på rommen.
Har vi betalt för rommen?
- Ja. - Har vi betalt för rommen?
- Jag har betalt för den. - Vad fan?
Ja, jävlar, och dricks fick de också. Fan.
Lugna dig.
Vet du vad? När vi först träffade Ron och Kyla
trodde vi att de var spritt språngande galna.
- Ja. - Vet du vad? Vi hade fel.
Nej, alltså... Baby, vi hade rätt.
Ja, men de är harmlösa.
Det är ju det jag säger. Reese kanske är av samma skrot.
Han ska ju inte vara med på dina möten.
- Det är det som är planen. - Ja.
Vi måste hålla honom ifrån koreanerna.
Den planen gillar jag.
Vi ska hålla honom så upptagen vi kan.
Och be för att ingen bränner ner hotellet.
Hör ni, jösses, de eldar brasa.
- Vi ska dit allihop, kom nu. - En brasa? Vadå?
Vänta.
Det där är ingen brasa.
En fråga.
Ni vet väl inte...
vems lanterna det var som orsakade det här, va?
Nix.
Vi hade just byggt ett meditationstempel.
Ja, men det får vi bygga upp på nytt.
Det är min professionella åsikt, alltså.
Fan!
Men, vad fan?
Jag sa att ju att du skulle låta den där lanternan vara.
När man tänt dem kan man inte styra dem längre.
Nu ser vi dumma ut inför amerikanerna.
Du tänkte bara: "Jo, det är bra att främja asiatisk kultur.
Sånt här gjorde jag som barn."
Fattar du hur det ser ut om en hotellgrupp bränner ner en byggnad?
Ironiskt.
Lanternorna är ju symboler för tur och lycka.
Satan, vilken lycka att få äta med en metallgaffel igen.
Du fattar inte hur det är att få lägga en tvåa utan att nån glor.
- En tvåa. - Allvarligt, Ron. Det är ingen lek.
Gillar du att skita framför andra?
Coolt...
Jaha, vad har ni för planer idag, då?
Tänker ni göra nåt utanför området, kanske?
Hur så? Varför ge sig av härifrån?
Jag sticker aldrig.
Jag har ju aldrig varit i Karibien förr, men det här är ju trevligt.
Det passar för en knarkkung.
Ursäkta, för en knarkkung?
Emily, det här är ju som Soho Houses för alla höga hästar.
The Barnes Brothers, Escobar.
Kanske själva Chencho sitter i bubbelpoolen i kväll.
- Chencho? - Chencho Novar. Från Colombia?
Ja, den Chencho Novar.
Jag såg en dokumentär om honom en gång.
Så farlig att ingen som sett hans ansikte fått leva.
Så läskig att ingen nämner hans namn offentligt.
Fast det gjorde jag just.
Nån sån har vi nog inte sett här ännu.
Nu säger de väl snart
att de där inte är lyxhoror därborta.
Absolut horor. Som ser väldigt dyrbara ut.
Och mycket specialiserade.
Om ni ursäktar tänker jag kampa vid poolen
- och kolla in utbudet. - Det är du värd, pappa.
- Kom på nåt. - Vadå?
Hör ni!
Varför sticker inte ni iväg...
...och surfar?
- Surfa! - Det är...
Jo, vi sticker och surfar!
Marcus, vad är rumsnumret?
Jag ska skicka en liten bröllopspresent.
Det behöver du inte.
Den är till henne.
Skriv dit mitt namn bara så får jag det sen, okej?
- Tack för att du gör det här, Ron. - Det var inget.
Jag blev lite överraskad att du kunde surfa.
Nä, jag kan inte surfa.
Jag får paddla lite på brädan.
Marcus!
- Ibland måste man tänja sina gränser. - Okej.
Jag är bara glad att få vara här.
Reese och jag får en chans att bonda, du vet.
Reese, du vet inte hur stort detta är för mig.
Jag har hört så mycket om dig och att äntligen få träffa dig...
Är du säker på att det här är rätt väg?
Ja då, det är jag.
Kollade kartan på disken innan vi stack.
Gammal vana från min tid i uniform.
Just det, jag hörde.
Du är ju parkvakt.
Det är jag.
Det var innan dess. Typ...
...militärtjänst.
Specialstyrkorna.
Ja.
Det kunde jag ha gjort.
Jag valde den hårda vägen. Försäljare. Där är det krig.
Va? Nej, det är inget krig.
Han har faktiskt varit i kriget. Ute i fält.
Förlåt, mitt fel.
Har du dödat nån förut, då?
Jag gillar inte att erkänna det, men ja, Reese.
- Ja, det har jag. - Hur många då?
Det pratar vi väl inte om...
Det är en kod vi alla har. Vi bara...
Kod? Och den kan du inte avslöja för den är hemlig, va?
Det där brister i respekt, Reese.
Man frågar inte en soldat om såna saker.
Fyrtiotvå.
Nedrans, är det sant?
Fyrtiotvå bekräftade.
Några stycken osäkra.
Okej då, Rambo.
Vad tänker du berätta mer? Att du förtjänar tapperhetsmedalj?
Oj.
Jag har åtta stycken, faktiskt.
En sån underbar dag.
Antar jag.
Vad är det med dig?
Det var en sån vacker ung kvinna vid frukosten som tog lite yoghurt,
och det enda jag sa till henne var: "Mmm, jordgubbar."
Det leder ingenstans.
Men det är ju tidigt än, va?
Du ska bara vara dig själv.
Jag lovar att när veckan är slut är du fullkomligt oemotståndlig.
Ska jag vara mig själv,
eller en som kan döda?
Emily, det är två helt skilda saker.
Detta är himmelriket.
Stackars flicka.
Om hon bara visste hur mycket vi oljade in den där stolen i går kväll.
Är inte de här vågorna lite för höga?
Vet inte.
- Det är ju folk där ute. - Men de är ju helgalna.
- Jag går inte ner i det där. - Vadå? Är ni skraja?
Inte ett dugg.
Men även under de bästa förhållanden måste man vara försiktig.
Hon är så ombytlig. Man måste respektera henne.
Man måste höra på vad hon berättar.
Hon?
Den naturliga världen, Reese.
Om du bara har tålamod avslöjar hon alla gåtor för dig.
Det har jag ägnat mitt liv åt.
Så där.
- Ser du fågeln där? - Ja?
Det ser jag härifrån.
- Den fågeln ska just... - Jerome!
Där är du ju.
Fan! Jag hade honom!
Säg till om du ser en till.
- Hur gör vi det här nu? - Det här är en dålig idé.
Varför vill du ta in Warren i det här?
För jag försöker använda riktiga kanaler.
- Men... - Så att vi får betalt,
och behåller livet.
- Nej. - Du förstår inte.
Jag måste få pengarna. Säg att jag har koordinaterna.
Varför känner han den där snubben?
Han har ju aldrig varit i Karibien förr.
Mr Parker.
Ron.
Hejsan.
Vad gör ni här på öns baksida?
Vi... Vet du nånting?
Vi tänkte gå och surfa lite.
Jag visste inte att ni surfade.
- Ovanligt för en chicagobo. - Nej då, men vet du en sak?
Jag är lite mer än bara en chicagobo.
Det ser skrämmande ut men det är det inte.
Man ska bara tänja sina gränser.
Som min kompis Ron säger.
Eller hur, Ron?
Vadå? Ja.
Det är just... Ja.
- Jag gillar folk som tänjer gränser. - Ja, för tusan.
Vi får hålla tempot uppe innan vi stelnar till.
- Gör det. Vi ska surfa. - Nu sticker vi!
- Nu drar vi. - Dårar. Tillbaka til hotellet.
Sätt fart!
Vänta nu, ska ni tillbaka?
Du skulle ju precis hoppa i?
Ska du surfa eller ej?
- Ja det är... - Skämtar du med mig?
De där två blev byxis så fort de såg vågorna.
Byxis, jag?
Menar du att du inte fegar ur?
Jag ska faktiskt ge mig på det nu genast.
Nu gör vi det här, Marcus.
Fan.
Ta dig en skön tupplur, raring.
Han är väl den allra gulligaste i hela världen, va?
Är allt okej?
- Jag vill inte ha nån baby. - Inte jag heller just nu.
Nej, jag menar för alltid.
En egen, alltså.
- Vadå? Allvarligt? - Ja.
Jag såg dig ju med Lill-Marcus.
Du var helt otrolig.
Jag vet, jag älskar barn.
Jag och Marcus har alltid pratat om att ha barn
men nu när det är dags
inser jag att jag aldrig har fattat hur det är föda dem.
Du har ju gått igenom det, du vet ju hur kroppen blir.
Det är helt för jävligt.
Jag fick en bristning, fas tre, och kissade och sket samtidigt.
- Herregud. - Du älskar det!
Jag älskar mitt liv som det är just nu.
Det låter själviskt, jag vet.
Jag känner att ett barn nu skulle förstöra det.
Och jag har aldrig varit så lycklig.
Vet Marcus det?
Han med ägglossningsappen på sin telefon?
Nej, det gör han inte.
Jag vill inte vara griniga Greta, men du måste säga det.
- Det skulle krossa hans hjärta. - Får jag säga en sak?
Jag vet inte varför jag inte är vältalig och smart nog
för att säga en sån här feministgrej,
men jag är stolt över dig för att du känner dig själv.
För det andra tror jag att han förstår.
Tror du verkligen att han får spader?
Nej!
Men Ron, vad fan?
Det kan bli lite tufft att paddla ut.
Men fan! Borde vi inte gå tillbaka?
Vi måste komma på nåt. Säga att det är för strömt eller så.
Men du hörde ju Reese.
- Jag kan inte fega ur nu. - Vem bryr sig om honom?
Du brydde dig väl om din svärfar, va?
Jag vet inte vad du uppfattade,
men det verkar som om Reese och jag inte får kontakt.
Fasen, jag visste det.
Jaha, vad fan gör jag nu, då?
Gå tillbaka dit upp? Och kolla...
Den jäveln filmar oss! Fan!
Det finns bara en sak att göra, Marcus.
Surfa.
Aldrig!
- Kom igen, du har kört paddleboard. - Två gånger, i en liten sjö!
Kolla in det där, Marcus.
Kanske enda gången i livet du får lov att åka på nåt så perfekt.
När du väl är därute tar dina instinkter över
och du blir ett med vågorna.
-Är du säker på det här? - Tro på dig själv! Du kan!
- Jag kan det här. - Du kan det här!
- Ja! - Vi ska dit ut,
- och vi ska surfa. - Ja.
Ja!
Mr Parker? Mr Parker!
Det där var våldsamt.
- Var är Ron? Är han okej? - Jag är här, kompis. Jag mår fint.
Men du, Marcus. Jävlar, alltså!
Tänk att du faktiskt lever.
Jag har nog aldrig sett så mycket vatten i en enda person förr.
Spydde jag en massa?
- Absolut, nej. - Nej...
Varifrån kom allt vattnet, då?
Du spydde genom skithålet.
Tack, Ron. Du läste mina tankar.
Det är åt honom.
Men jag har så mycket.
Jag måste skölja av mig, ursäkta.
Hur går det med pappa, då?
Det går. Bra.
Ni hade verkligen en chans att knyta an.
- Ja, precis knyta an. - Tack gode gud.
- Jag är så lättad. - Vadå?
Det kanske var mitt knäppa synska sinne som slog larm,
men jag fick för mig, när jag såg dig, att:
"Gud, vad jag älskar honom!"
Sen såg jag på pappa och tänkte: "Gud, vad jag älskar honom."
Sen tittade jag på er båda och tänkte:
"Gud, tänk om de inte älskar varandra!"
Vilken mardröm, va?
Ja, en fullkomlig mardröm!
Så tänkte jag på Sues pappa och hennes man som inte gillar varann
och hon fick såna där innåtfinnar
och började samla på små glaskatter.
Alla är så oroliga för henne.
"Det får inte hända mig," tänkte jag.
Sen tänkte jag att jag var jag lite tokig, för att...
...du är ju Ron och alla älskar dig.
Inte precis alla, vet du.
Jo, bokstavligen alla. Varenda en.
Och därför älskar jag dig.
Förlåt mig.
Jag ska aldrig föreslå nåt surfande mer.
Bra, för jag vill aldrig mer höra ordet surf. Fattar du?
Jag blev tvungen att göra vad det nu var...
för att bli av med Kylas skummis till pappa.
Du behöver inte oroa dig för honom ikväll.
Han har tydligen planer för kvällen. Nån affär, eller så.
Tack gode gud.
Vad har ni gjort idag, då?
Det var bra.
Vi hängde lite vid poolen...
...och snackade om saker.
- Saker? Vadå för saker? - Raring, du vet.
Tjejsaker, personliga saker, djupa saker.
Du har ägglossning.
Skit! Fan!
Kör på bara. Jag skruvar upp volymen.
Vadå? Vänta.
Hallå?
Mr Parker, det här är Yeon.
Hejsan.
Yeon, hur är läget, mannen?
Mrs Kim ville veta att du fortfarande är vid liv.
- Har du berättat om idag? - Nej, då.
Jag skickade videon. Hon blev svårt imponerad.
Jag vill säga att det var med beundran,
men hon var mest bekymrad över hur du mådde.
Om du vill boka av presentationen...
Nej, nej...
Här bokar vi inte av nånting, det finns inte.
För... vet du vad? Jag...
Jag mår finfint. Alldeles utmärkt.
Mår du helt bra?
Jag sa just till min fru att jag gärna vill surfa igen.
- Vadå? -Är det sant?
Jag tänkte inte ens föreslå det här,
men gruppen och jag tänker gå till kasinot ikväll.
Du och dina gäster är mer än välkomna att hänga med.
Men om du inte orkar är det helt okej.
Nej, då. Inga "men" här inte.
Vi träffar er gärna på kasinot ikväll.
Okej, då ses vi där.
Hej då.
Det var en hel del att hålla tillbaka.
Du kan inte gå ut ikväll, du kan ju knappt gå.
Jag kan visst gå, kolla bara.
- Nu går jag till toan. - Men, raring.
- Oj. - Nu säger jag det bara.
Det här är bättre än Reno.
Jag vill att vi har riktigt kul ikväll
men Kim Waes folk är ju här
och jag vill göra ett gott intryck.
Jag fattar. Du vill att vi ska bli döfulla.
Vi skaffar fram lite Molly och kanske en trekant med Yeon.
Nej, nej! För tusan, nej!
Jag skojar, vi dricker inte. Vi har ju ett barn här.
Vi är ju inga monster.
Hur har du det i baken idag?
Redo för lite smisk?
Fyrahundra för oss.
Nu ska jag hitta Yeon. Kommer strax.
Em. Vill du spela? Kom.
Jag inser nog inte nöjet med att spela.
Kom igen, jag ska visa dig. Du måste bara kunna spelet.
Sir, man får inte ha spädbarn vid spelborden.
Bra.
Marcus!
- Marcus! - Yeon!
- Kom hit ett tag, va? - Kom du.
- Ja! Sätt dig. - Kör på.
Hur går det för dig? Vad händer?
- Sätt dig, Marcus. - Sätt dig ner.
- Vad händer? - Kom och spela med oss.
- Spela vadå? - Det är en supartävling, mr Parker.
Det vi kallar after work-drinkar.
Så här knyter vi an i vår affärsvärld.
Det är en företagstradition.
Klara, färdiga.
- Skål! - Skål!
Jag vann igen! Ni suger allihop!
Allihop suger!
Han var...
Är de här åt mig?
Nej, jag dricker inte ikväll.
Jag tar en paus, jag drink-fastar.
Ursäkta?
Jag vill inte förolämpa nån.
Särskilt inte dig, Yeon. Men jag kan inte göra det ikväll.
Så här bondar vi.
Menar du att du inte vill bonda med oss?
Nej! Jag säger bara att jag inte kan dricka ikväll.
Jag säger att det är en företagstradition.
Nån måste spela med.
Tjugo igen? Fan!
Ron! Nej, inte med babyn... Nej... Du måste dricka åt mig.
Marcus, du sa ju särskilt till...
Jag vet vad jag sa, fan! Kom med här nu.
Hör du, det verkar som om Marcus tog ert samtal riktigt bra.
Ja.
För vi har inte haft det.
Har jag uppfattat det här korrekt?
-Är det här en drink-tävling? - Ja, och du måste vinna den åt mig.
Marcus, om jag gör nåt sånt släpper jag lös odjuret.
Är det okej med dig? Ja eller nej?
I det här fallet...
...ja.
Okej, era jävla mesproppar.
- Nu gör vi det här. - Det är du som är mesproppen.
Klara, färdiga!
Okej.
Skål!
Kör på!
Fan, ja!
Er svaghet äcklar mig.
Finns det ingen av er som är mig värdig?
Ta hit Minjin.
Jag såg det i hans blick, jag vet hur mycket han längtar efter babyn...
Jag kunde inte göra så mot honom.
- Nitton. Bordet vinner. - Du har fått en varning.
Men det är så förvirrande.
Jag tror det är ett sånt tillfälle i livet
när man måste höra på den visdom
som sitter djupt i din själ, och säger:
-"Du, din jävel!" - Ursäkta, vadå?
Du, din jävel!
Jag ser precis vad du gör.
Ursäkta mig, ma'am?
Du visar inte dina kort förrän vi har sett våra.
- Vet du vad? Du får börja. - Ma'am, man får inte...
- Börja, bara. - Rör inte korten!
- Bra, nu har du bränt korten. - Förlåt, då.
Sa inte du att du kunde spela?
Det kan jag. Alla klädda kort var borta.
Den där skon var konstig och jag måste göra nåt.
Mina tuttar brinner, jag måste pumpa ur.
Kommer strax.
Okej, när de låga korten kommer upp, måste du leta djupare.
Ja.
MInjin, vårt företagsrykte står på spel.
- Nu lägger vi av, va? - Snicksnack, jag fixar det!
Hör på mig nu. Alkoholförgiftning är ju farligt!
- Hör du vad jag säger? - Du, jag klarar det här.
Tysta! Lugna ner er!
Okej, var beredda.
Ett.
Två.
Tre.
En shot!
Femtiofemårig man...
- Sir! Hör ni mig? - ...Inget svar.
Så där ja. Sir, vet ni var ni är?
Han andas.
Tack gode gud.
Hej, min lilla sötnos!
Snyggt jobbat, mr Parker.
Snyggt spelat.
Tack.
Jag måste hitta en toa, kommer strax.
Jag också.
Så här ser jag på det.
Jag har nåt du vill ha, och jag vill verkligen att du ska få det.
Vi måste bara komma fram till nån sorts avtal.
Jag sa ju det. Tiotusen.
Egentligen tänkte jag mig hälften.
Hälften? Av vadå?
Av det du har på planet.
TOALETTER
Det där var nära ögat.
Jag hann inte egentligen, men det finns ju så många hoar.
Reese?
Jösses jävlar, det är ju Reese.
Jag vet inte vad Jerome sagt om mig...
- Jerome jobbar inte åt mig. - Hör du.
Jag vet var ditt plan störtade.
Platsen är lite känslig
men jag kan ta dig dit i morgon, om du vill.
Det kan du.
Eller så kan du ge mig koordinaterna här och nu.
Och ge upp min förhandlingsmån.
Varför i helsike skulle jag göra det?
Så att jag inte skjuter skallen av dig.
Skulle du det? Skjuta mig mitt på dansgolvet?
Självklart inte.
Ta ut honom och skjut honom.
Kom nu, vi går ut en stund.
Reese!
Säg till dina gorillor att stoppa undan puffrorna, va?
Ser du den här snubben som kommer hit nu?
Som ser ut som om han just haft diarré?
Nej, han som står bredvid.
Den stora killen, han som ser farlig ut.
- Han är med mig. - Reese.
- Hör ni, ni två. - Reese.
Gud, vad jag är glad att se dig.
Jag också, Reese. Vi måste prata.
Det är väldigt viktigt.
Okej.
Varför gillar du inte mig?
Jag fattar inte.
Ron...
Hej... jag heter Marcus.
Okej, fram med ett ess nu, då!
- Ett ess ovanpå tian! - Blackjack, igen.
- Såg ni, allihop! Så jobbar jag. - Ursäkta mig, ma'am.
- Hallå. - Jag måste be er lämna bordet.
Varför då?
Ni vet väl att det är strängt förbjudet att räkna kort på vårt kasino?
Jag räknar inte kort.
Låt mig visa hur man spelar.
Man måste bara hålla koll på de klädda och de låga korten.
Det är att räkna kort.
Är det?
Skärp dig nu. Vad är det för fel?
För första gången i livet,
måste jag hantera en massa känslor.
Besvikelse, osäkerhet...
- Det är inte rätt tillfälle... - ...otillräcklighet.
Vrede, då? Känner du nån vrede nu? Raseri?
Nej, det är som... Smärta och sorgsenhet.
Jag vill bara... Jag gör allt för dig, Reese.
- Vad som helst? - Säg det, bara.
Berätta då för Warren här hur många du har dödat.
Jag...
Warren, hej. Jag heter Ron.
Trevligt att träffa er.
Det kan jag inte, för kodens skull.
- Vi har ju pratat om det... - Ron!
Okej, 42 personer.
Alltihop legitima mål. Varenda en.
Jag tror vi borde sticka härifrån.
Jag tror inte du läser av rummet korrekt.
- Vi borde ge oss av härifrån. - Det är nog bäst, ja.
Vänta, några frågor bara. Vill de veta nåt om frågor?
Tja, vad tror du, Warren? Jag försökte.
Reese, vad var det där?
Vad handlade det om?
Det är nåt med de där lirarna.
Vilka då?
De där killarna? Det var bara några nya kompisar.
Som förresten var mycket impade av dig, Ron.
Liksom jag.
- Jaså? - Ja, hör du.
Salaam och allt möjligt. Tack igen.
Vi ses om en stund.
Ron, jag vet ju att han är svärfar och så,
men han har nåt i kikaren, jag lovar.
Reese?
Kom igen.
Du hade rätt, han bits inte.
Han bar sig faktiskt rätt illa åt.
Dags att ta sig till plan B.
Jo, Jerome, jag har en plan B. Säg att du kan dyka.
Reese är en skitbra kille.
Du, det är han fan inte.
Han är inte ens lite bra.
Kunde du inte se det?
Vi knöt an, vet du.
Det var ett riktigt genombrott.
Vet du vad? Jag kanske kollar upp hans kryptogrejor.
- Du behöver väl inte delta i... - Släpp mig!
Men jag fuskade inte ens!
- Var är mina pengar? -Är det där Emily?
Var är mina pengar? Jag är från Chicago! Släpp ner mig!
Fan, släpp taget om min jäkla fru!
Tusen tack för att du ville göra det här.
Det är okej, vi är nästan framme vid ditt rum.
Vill du veta en sak, Marcus?
Jag börjar gilla dig.
Det är cool och allt sånt. Yeon, jag gillar dig också.
Nej, jag är inte bara full, jag menar det.
Du är en kämpe, som jag.
Du tänker under resans gång.
Och du har jättefina vänner.
Jag älskar dig, fan.
Enligt min åsikt...
Okej.
...borde du få det här jobbet.
Allvarligt?
Det är min ärliga åsikt.
Fantastiskt.
Synd bara att min åsikt inte räknas.
Vadå? Vad snackar du om, du är ju vice vd.
- Du har ju ansvar för hela projektet. - Jaha, och?
Hon hör inte på mig.
Mrs Kim bryr sig inte ett skvatt om vad jag tycker.
Det är ju för jävligt.
- Ron, kom igen. - Förlåt.
Nej, han har rätt.
Det är för jävligt.
Vill ni höra min åsikt?
- Vill ni höra min åsikt, mrs Kim? - Okej, okej...
Det är att ni är en elak person.
- Yeon, du vet... - Det ska jag säga henne.
Nästa gång jag pratar med henne. Jag säger det bara.
Rätt upp i ansiktet på henne.
Just det, det ska jag.
Mrs Kim.
Ja.
Nej, då, nej då.
Det blir inga problem.
Nej då, självklart inte. Visst, tack så mycket.
Förlåt.
Tack, ursäkta.
Mrs Kim har just pratat med sina arkitekter.
Nu vill hon ha skiffertak istället.
Vill hon ha tak med skiffer på?
Blir det ett problem?
Vadå?
Fan! Vi har aldrig jobbat med skiffer förut.
Än sen, vi kommer på nåt.
Vadå, "än sen"? Det här är inte värmebeständig PVC.
Du måste räkna på dem som går sönder
och att hitta fästlim så att de fastnar och sånt.
Kom igen nu, lugna dig. Det ordnar sig.
Vad fan menar du, "det ordnar sig"?
Det ska inte ordna sig, det ska bli perfekt!
Om du försöker göra det perfekt går det bara åt helsike.
Jag försöker inte ens.
Håll käften nu. Båda två, bara håll käften.
Gör mig en tjänst, va?
Jobba ut en ny budget, lägg på skiffern och skicka den till mig ikväll.
Oj, ikväll?
Jag vill läsa alltihop. Inga överraskningar, va?
- Marcus Parker? - Okej.
Bara så att du vet
när du få mapparna imorgon hoppar du över sista biten.
Det är åt helvete nu.
Vad menar du? Jag har den i handen här.
Nej, det gör du inte. De ligger kvar i Miami ännu.
Vad är det här, då?
VIDAREBEFORDRA TILL REESE HACKFORD
Men vad fan?
Chefen?
- Kokain. - Hör du.
Bra att jag tog dig.
Tog mig, för vadå? Vad säger du?
Jag vill bara tacka för att du hjälpte mig hem igår.
I går kväll, äsch, det var väl ingenting.
- Inte märkvärdigt, alls. - Jo, det var stort.
Jag sa saker som var...
...helt opassande.
Saker om min överordnade.
Jag vet inte vad du pratar om.
Jag minns inget alls av allt det där.
Jo, det var helt oproffsigt och...
Jag vet faktiskt inte varför jag sa det.
Jag vet inte varifrån det kom och menade inget.
Alltså, jag skvallrar ju inte, jag säger inget om dig.
-Är det sant? - Ja.
Det sista jag vill göra vore att
försätta dig i en pinsam situation, där du måste...
Förlåt, jag krossar ju ditt paket.
Du krossar inte mitt paket, för det är inte mitt.
- Vad du än krossar, är det inte... - Måste skanna det igen.
- Skanna vadå? - Ditt expresspaket.
Det som du just signerade?
- Det här? - Där är det.
Vet du, jag glömde...
Jag fick skriva på det här förut, men det är inte mitt.
- Fattar du? -Är inte du Marcus Parker?
Jo, jo, det är han.
Tänkte väl det. Då är det ditt.
Tack.
Jävla typ.
Är allt som det ska?
Kokain!
Din farsa skickar kokain till mig.
Det är mycket mer än du smugglade i arslet, raring.
- En massa kokain. - Det är typ två kilo.
- Vadå? - Marcus,
varför har du mottagit två kilo kokain?
Ja, raring, varför gjorde du det?
Jag visste inte att det var kokain.
De säger aldrig vad det innehåller.
Det är stor-langning. Som internationell...
Hör du!
Vad fan gör du?
Jag har inte tagit hit det för att ni ska snorta det.
Kokain, Marcus, vad ska man... Får vi inte använda det?
Nej, din jävla galning! Nej!
Men vad fan...
Du hörde vad jag sa till honom. Gör dig av med det genast!
Vi blev av med lite grann.
Ja, och om vi fortsätter så här så försvinner det snart.
Vad är det för fel på er allihop?
Bra där, Marcus. Vet Kyla om det?
Det skulle ju bli en överraskning.
Förlåt mig, Reese. Har jag förstört din överraskning?
Oj!
Vill du veta nån mer som blev överraskad? Kom hit.
Jag, ditt jävla arsel!
Jag blev överraskad över paketet,
och öppnade det nästan framför Yeon.
Jag skulle ju sätta det i ditt namn.
Jag vet vad jag sa. Håll käften.
- Okej? - Vadå? Marcus?
Förlåt mig, baby, men jag hade rätt!
Han har nästan sabbat jobbet för mig. Han ska härifrån!
Den här snubben är ju kriminell!
Om du har suttit inne måste du ha gjort nåt.
Och kom inte med skitsnack om "oskyldigt offer för systemet".
- Jag är ett oskyldigt offer för... - Offer för systemet... Håll käften!
Erkänn! Du använde mig för att smuggla droger.
Marcus, det är inga droger.
Kyss mig i arslet, va?
Om det inte är droger, Reese, vad fan är det då?
Varför smakar det inte kokain om det?
För att det är din mamma.
Herregud!
Är det hon?
-Åh... nej! - Jo, Emily.
Det där är hennes mors aska.
Mamma!
Hon dog när han satt inne
och vi fick aldrig en chans att sprida hennes aska.
Jag hatade henne, häxan.
Men jag fick den hitskickad, så att vi kan sprida den tillsammans.
Har jag just snortat din mamma?
Jag också.
Det är faktiskt vackert om man tänker efter.
Jag inser att jag skulle ha sagt nåt, men fan, Marcus.
Jag visste väl inte att du skulle slita upp det och göra linjer av henne.
- Hör på nu. - Jag menar...
Alltså jag sa väldigt dumma... Väldigt taskiga...
Jag sa rätt dumma saker, men jag ska säga vad jag inte gjort.
Jag har inte radat upp en vit kvinnas aska.
- Det var de som gjorde det. Inte jag. - Hör du...
Jag vet att du är helstressad för ditt miljondollarsprojekt,
men jag ville bara göra nåt speciellt för min dotter.
Nu är det förstört.
Men Reese...
Jag visste inte att det var en far och dotter-grej, förlåt!
Jaja. Det är lite för sent för förlåt.
Tänk att jag kom hit för att berätta om en heldagstripp jag har bokat.
En heldagstripp?
Ja, för att snorkla.
Jag har hittat en hemlig plats. Det ska vara så fantastisk.
Spelar roll. Nu är vibbarna skitdåliga.
Nej!
Reese, sluta med det där toksnacket!
Att snorkla är en jättebra idé.
- Eller hur, Kyla? - Ja, pappa.
Absolut.
Ja. Eller hur, Marcus?
Eller hur, Marcus?
Om ni alla vill åka och snorkla hänger jag med. Fan.
- Alla är glada igen! - För tusan, ja! Nu gör vi det här!
Just det.
Jösses, pappa. Kolla, jag har mamma med mig.
Vi kan ju sprida henne när vi är klara. Ja, 99 % av henne.
- Jättefint. - Vänta Reese, vänta.
Ska vi flyga med den där?
- Häftigt, va? - Reese, nej, jag kan inte flyga iväg.
Jag har ett viktigt möte i morgon.
Då ska du tacka mig för att vi kommer fram tio gånger så fort.
Det var klokt tänkt, Reese.
Inga säten! Det är så rustikt!
Kom igen, Marcus.
Jag har tagit hand om allt. En båt väntar på oss också.
Eller hur, kapten?
Jag är så glad, pappa.
Det här blir jättekul!
Raring, vänta bara tills du kommer ner i vattnet.
Reese, vad är det här? Stället suger!
Ni måste nog lite längre ut. Jo, jag ser visst delfiner.
- Vadå? - Jo, stick iväg bara.
Vi är bara en lycklig familj med snorkel. Inget att se här inte.
-Är det här allihop? - Nej, jag tror det finns en till.
Snabba på, Jerome, kom igen.
Oj, nån är lite upprörd.
Nån blir ännu mer upprörd, och...
Okej, nu stoppar vi om dig.
Vem tror jag att jag är?
Ingen mördare.
Det får jag acceptera.
Men, ingen fara.
Hitta kärleken får vänta till en annan dag.
Krock!
Ursäkta mig?
Hej, jag vill inte tränga mig på men...
Jag måste säga att jag aldrig sett en man
som har bättre hand med en baby än du.
Tack, señora.
- Jag heter Veronika. - Tack, Veronika.
Jag heter Maurillio. Men detta vita barn är inte mitt.
Allvarligt?
Ja, jag har inga barn som jag känner till.
Jag skojar, jag har inga barn.
Får jag fråga dig en sak?
Ska du göra nåt senare?
Fy, det där var ganska äckligt.
Vad är det för skit?
Menar du maneten?
Jag såg tydligt vad det var.
För att vara rekreationsvatten är förhållandena undermåliga.
Jag pratar inte om det.
Vad håller Reese på med? Åt helvete med det här.
Vi måste absolut få stelkrampssprutor.
Det här är äckligt.
Ursäkta.
Jag skulle just ropa in dig.
- Jaså? - Ja.
Lite dålig sikt idag, va?
- Reese, vad är det för påsar? - Vilka då?
Det ska jag fan tala om för dig. De här jävla påsarna här.
- Jaha. - Reese? Det är nån som kollar på oss.
Fan!
Vi måste dra, typ, nu!
Okej, ungar. Dags att packa ihop och dra iväg.
Reese? Vad är det i påsarna?
- Kom igen. - Varför så galet bråttom?
Jo, alltså, det är faktiskt rätt kul.
- Jaså? Berätta! - Jag ska, baby.
Men på hemvägen, va?
- Okej. - Jo,
måste vi inte göra fast båten?
Nej, Ron. Lämna den bara.
Okej, allihop. In med er!
Så får vi en underbar solnedgång.
Ge oss av den där tjusiga rommen du köpte.
Det låter gott!
Fan!
Detta är kubansk rikspolis.
Åh, nej.
Ni har anlänt på kubanskt område.
Vilka är det där?
Måste vara nån lokal viltvårdare
och de är inte så glada i att man snorklar i Kuba, vet ni.
Kuba? Men vad fan? Har du tagit oss till Kuba?
Ja, men det är lugnt.
Vi vill inte ha med dem att göra.
Satan.
Men snälla Jerome!
Jag försöker ju!
Snälla Jerome?
Vadå?
Jag vill ha med dem att göra.
Det var den skitigaste snorkelplats jag nånsin sett.
- Du vill nog inte... - Nej, Reese.
Som parkvakt,
är det inte första gången jag fått ge viltvårdare på pälsen.
- Kyla? Mina papper? - Här, jag har dem här.
Mina herrar!
Här borta!
Ska ta reda på vem som är chef.
Vem det nu är ska de få sina fiskar... Oj, fan!
- Ron! Kom in här, för helvete! - Oj, satan!
Kör!
In med dig!
- Vad händer? - Varför skjuter de på oss?
Vad i helvete händer?
Satan!
- Kan du lätta nån gång? - Kan inte.
- Vi är för tunga. - Vadå?
Släng ut nåt. Nu!
Men vad...
Jag älskar dig, mamma!
Jag reste hit med en massa förväntningar.
Jag är ju singel. Tillgänglig, alltså.
Du är mer än tillgänglig. Du är redo att träffa nån.
Hur tänker jag? Jag har i princip inte lämnat resorten på hela veckan.
Men sen såg jag dig och...
En värld av möjligheter öppnade sig?
Exakt!
- Kan du släppa taget om min hjärna? - Det vill jag inte.
Kasinot i stan lär vara fantastiskt.
Coral Cay?
Det ska vara magnifikt, säger man.
Då återstår bara en fråga, tror jag.
Hur mycket kostar du?
För hela natten, alltså. Jag vill kunna djuploda.
Snabb fråga. Vad exakt är du ute efter?
Nån som kan vakta min baby.
- Baby? - Ja.
- Hej, gullet. - Kolla på den lilla babyn.
Är han inte jättegullig?
Jag frågade inte ens.
Hur var snorklingen?
Det var väl okej.
Helvete, kolla vad det är...
Nej, vänta! Vad gör du? Nej, Marcus!
- Vad är det i väskorna? - Nej, du får inte öppna...
Reese?
Vems pengar är det här?
Vems är pengarna?
Fan! Vi har visst lite problem här.
- De träffade ett bränslerör. - Bränsleröret?
Säg inte att det där är Lower St James.
Det är Lower St James.
Vi kan inte landa här.
Åh, fan!
Hotellet är på andra sidan bron. Vänd!
Jag fattar.
Okej, hinner vi till andra sidan ön?
Absolut.
Vänta lite nu.
Vad fan var det där, då?
Jag lovar att det var Jeromes plan.
Jerome?
Det där var inte så kul.
Är alla okej?
Jag mår fint. Ni andra?
- Ja. - Alla är okej.
- Jöss... - Förutom Jerome.
Men herregud, klarade inte han sig?
Jo då. Och lurade av mig en miljon dollar.
Ett sånt as.
Jag trodde vi var kompisar!
Okej, det där var lite väl rörigt.
Vi får samla ihop grejorna och börja gå.
Fan!
Jag har ingen täckning. Fan!
- Raring. - Vart ska du?
- Vänta, baby. Vad... - Fan.
Marcus, vad gör du?
Det jag skulle ha gjort för länge sen: ringa snuten om dig.
- Satan, ingen signal. - Nej, inga snutar. Kan du höra på mig?
Vi måste komma härifrån.
Jag tänker inte gå nånstans förrän du berättar sanningen. Okej?
Vad är allt det här?
Pappa, det finns väl en helt oskyldig förklaring till alltihop, va?
Okej, så här är det.
Ni ska få Guds renaste sanning. Alla kort och sånt på bordet.
När jag fick veta att jag skulle bli frigiven
var min första tanke att få träffa dig?
För att fira min dotters bröllop lite försenat?
- Javisst, var det det. - Eller hur?
Tack.
Jag som varit borta och ute ur ditt liv.
Det fanns ju inget sätt jag kunde gottgöra dig.
Men när jag berättade för de andra på kåken att jag skulle till Karibien
sa Frankie på D-blocket, en jättetrevlig snubbe,
att det fanns ett plan som störtat i vattnet utanför Kuba.
Ett plan som innehållit fem miljoner dollar.
Då tänkte jag: Bom!
Det blir min bröllopspresent till dig.
Minus min del, förstås.
Vad rart.
Kyla.
Vadå? Han är ju omtänksam.
Omtänksam? Vems är planet och pengarna?
-Är det verkligen viktigt nu? - Det är det faktiskt.
Reese, vems jävla pengar är det?
En droghandlares – Warrens.
Warren.
På kasinot?
Ja, kan vi sätta fart nu?
För den där kraschen hördes lång väg.
Tro mig, Warren kommer att få reda på var vi är.
- Vänta, vadå? - Vadå?
Kan vi bara lasta pengarna ur planet innan han...
Herregud.
Jag hade det nästan i handen.
- Där borta. - Oj, fan.
Det är Reese.
Jag visste det.
Fan!
- Kör på. - Nu drar vi.
- Skär av dem! - Okej!
Kom! Vi ska iväg!
Sätt fart!
Fortsätt!
Gå!
Ta fast dem!
Kroppens reaktion på skottlossning är adrenalinpåslag.
Det är bra, värna det.
Låt det bara inte ta över, för då kan du få panik.
Paniken är redan här. Tänk om den redan har tagit över?
Zeke! Tack och lov, hör på mig!
- Skiffern är med i budgeten. - Hör på!
- Men det blir en överraskning. - Satan, din jävel!
- Håll bara käften nu! - Det kanske gör dig lite upprörd,
- men jag ändrade... - Zeke! Hör...
...typsnittet på en sida.
- Jag testade Helvetica, Times New Roman... - Håll käften!
- Du fattar inte! - Nej, lita på mig!
Det blir snyggare och större.
Jag skiter i det där just nu!
...försöker döda mig...
Det bröts. Fan!
Hur tog han det?
Bättre än jag trodde.
Kom igen!
Kom igen, baby. Skynda dig!
- Hallå! - Vänta!
Fortsätt!
Gå.
In med er.
Okej.
Men vart fan tog de vägen?
Du har ägglossning.
För Guds kärleks skull, sluta skrika!
Hejsan, Yeon, kom in.
Tack.
Jag ville bara kolla med mr Parker om han är okej med...
Varför är det två bebisar här?
Det undrar jag också.
Okej.
Jag ville bara kolla med mr Parker
om han känner sig okej med presentationen imorgon.
Han verkade lite stressad i morse.
Han är fortfarande på snorkeltrippen.
- Utan mig. -Är han på en snorkeltripp?
Utan mig.
Då har han nog allt under kontroll.
Jag har också allt under kontroll.
Warren, jag fattar alltihop.
Du vill ha svar, men det börjar bli sent.
Jag tycker vi tar tag i det här imorgon.
Nu håller du käften!
Du är inte så tuff, när din livvakt har ett gevär riktat mot sig.
- Livvakt? - Kyla,
säg till din far att sluta larva sig.
Pappa. Kan du inte bara berätta för honom vad som hände?
Ja.
Ja, Reese, berätta nu.
Berätta var fan mina pengar är!
Warren, jag kan inte göra mer.
Du ska få Guds renaste sanning. Alla mina kort och sånt på bordet.
Inte nu igen.
Tänkte jag sno dina pengar?
Ja.
Men sen dök kubanerna upp och började skjuta sönder planet.
Jag fick aldrig tag på dem.
Dina pengar är därnere än.
Under vattnet, där de alltid legat.
Jag kan ju bara ge dig koordinaterna, va?
Och sen kan ni sticka och hämta dem. Och vi kan vara klara.
Okej, vänta lite. Jag skriver ner dem här.
Okej?
Ja, men...
- Han är så smart. - Herregud.
Vet ni, att precis nu...
...skulle jag ha gått igenom presentationen för sista gången.
Sen skulle jag ringa Zeke,
vråla åt honom att sätta fart, och sen dra på mig kostymen, och...
Kolla allt en sista gång, bläddra i pappren,
se till att allt var klart...
Sen går jag in i badrummet och tittar mig i spegeln.
Jag säger till mig själv:
"Du klarar det här, playboy.
Du klarar fan det här."
Istället...
...sitter jag i en jävla låda.
Tack så hemskt mycket för det, Reese.
Var så god.
Är det sant, Reese?
Jag har ju köpt oss lite tid ändå?
När de hittar planet,
och ser att pengarna är borta, vad tror du händer då, va?
Jag har inte funderat klart än, Marcus.
- Jösses. - Du har inte funderat klart?
Reese har inte funderat klart än. Ojdå.
Det är som om du kan alla sorters skit.
Men just det har du inte funderat ut än?
Marcus, jag vet inte om du är ironisk,
men det finns inget skäl att utmåla min pappa
som skurken här.
Men han är faktiskt skurken.
Vad sa du just nu?
Marcus har rätt. Reese är skurken här.
Ända sen han dök upp har han gjort vår familjesemester till rent kaos.
Totalt kaos! Vem gör sånt?
- Kyla. - Ja.
Det är en sak jag måste säga till dig...
Det är ingen lätt sak att höra på.
- Men jag ska säga det ändå. - Okej.
Du vet ju att alla gillar mig?
Alla på planeten Jorden.
Ja, alla. Alla, utom din pappa.
Va?
- Omöjligt. - Det är inte allt.
Du vet ju att jag gillar alla?
Varenda en som du har träffat.
Det finns en liten bit i mig...
- ...som inte gillar honom. Där sa jag det. - Ron!
Då är vi väl kvitt, då.
Vad fan har du för problem, Reese?
Allt som kommer ur munnen på dig är en förolämpning!
- Som om du måste tävla med mig. - Knappast, va.
- Hör ni... - Vill du veta en sak?
Du känner dig otillräcklig. Och hotad av mig.
- Ron! -Är du nån terapeut nu också?
Det här är inte tillfället
- för ett sånt här samtal... - Den enda
gången du var något sånär trevlig mot mig var när vi var på kasinot.
- För du behövde mig som livvakt. - Fan.
Du borde vara smickrad.
Det är i alla fall bättre än att vara nån jävla parkvakt!
Fan ta dig! Hur vågar du förminska en sån helig ställning!
Ta tillbaka det där, genast!
- Vadå? - Ta tillbaka annars ska du få se på
- några jävla följder... - Stopp!
Båda två! Sluta!
Vi är en familj, vare sig ni vill eller inte, era jävla as!
Vi ska ta oss härifrån.
Imorgon ska vi sitta på stranden
smutta på drinkar och ha det jättebra.
Så sätt er ner nu!
Kom ihåg. Allt kommer att bli bra.
Vad i helsicke var det där?
Herregud!
Vi rör oss!
Okej, vad gör vi nu?
Det är absolut vårt plan, det ligger precis där han sa.
Vi dyker nu för att hämta pengarna.
Okej, vi är klara med dem.
Är du okej?
Men vad...
- Har de släppt ner oss i havet? - Ingen fara.
- Varför rör sig den här saken? - Vad händer, baby?
- Den fylls med vatten. Sjunker vi? - Det är lugnt.
Vi sjunker!
Det rinner in fort.
Koppla av nu. Vi sjunker inte. De här kan flyta omkring i dagar.
Hur fan vet du det?
Import och export, vet du?
Så länge den flyter är vi okej.
Jäklar!
- Hjälp! - Släpp ut oss! Nu!
Sa du inte att de här inte sjunker, Reese?
- Hör du! - Hallå!
Hjälp oss! Få ut oss härifrån!
Herregud!
- Hjälp! Hjälp! - Hör ni oss?
Ron! Du måste hjälpa oss!
- Säg åt oss vad vi ska göra! - En sak kvar.
- Hjälp! Helvete! - Gud, få ut oss härifrån!
Är det vad du tänker göra precis i detta nu?
- Släpp ut oss! - Ett gammalt parkvaktstrick.
Det lärde jag ut till alla barn.
- Hjälp! - Lärde du barnen att röka på?
Nej, jag lärde dem inte att röka på.
Jag lärde dem att om de fastnade i en grotta
skulle de leta rätt på brännbart material, tända det och låta röken leda dem ut.
Herregud!
För röken hittar alltid ut.
Snälla!
Där, en svag punkt. Precis där.
- Var beredda. - På vadå?
Att bara flyta.
Kom igen, baby!
Ska det hända nåt nu? För att...
Ja. Men jag förstår inte varför det inte gör det.
Den kraften räcker för att knäcka rostigt stål.
Här kommer ännu mer skitsnack.
Inte skitsnack, Reese. Bara ren fysik.
Skillnaden i tryck härinne är mer...
- Alla är med, satan! - Pappa!
- Vi klarade det! - Ja.
Så där! Kör på!
Sätt fart!
- Dra in mig. Snälla... - Okej.
VARNING - FARA
VARNING - BÄR HJÄLM
Ron!
Du är ett jävla geni!
Ron, kan du tjuvkoppla nån av bilarna?
Sånt kan inte jag.
Vilket geni, va?
Det tillhör ju baskunskaperna.
För det första är det att stjäla.
För det andra...
Såg du, pappa?
Just så, baby. Du minns vad jag lärde dig.
Vadå?
Vänta!
Vadå, alla pengar borta?
Varenda säck?
Var är min bil?
Finns det nån kvar där?
Nej, vi klarade oss.
Jösses, jävlar!
Vänta, hur mycket är klockan?
- Vad är klockan? - Här, titta.
08:48. Oj...
Tio i nio, du hinner ännu!
Va? Tror du det?
PARKERS BYGGFÖRETAG Förslag
Det är inte långt kvar. Fan! Jag måste koncentrera mig.
Okej...
Parkers Bygg grundades 2007,
av en grabb som kan Chicago bättre än alla andra.
Grabben var Marcus Parker.
-Älskling? - Jag ser det. Tack.
STOPP
De är här.
Hitta min telefon
Det måste vara de.
Ta till vänster!
Ron! Hotellet ligger till vänster.
Jäklar, Ron! Vi kommer att hinna i tid!
Jag fattar inte att du fixade det här.
Ibland tror jag inte på dig,
men vet du en sak, killen är helt jävla otrolig...
Men vad fan?
Fan, Warren.
Trevligt att träffas, mrs Kim.
Tanken är att undvika kulorna, va?
Låt Ron vara, pappa!
- Han gör ett jäkla bra jobb! - Jag kritiserar inte.
- Jag menar... - Det hjälper inte!
Håll käften nu!
Om du inte har nåt jätteviktigt att säga innan vi dör,
så håll bara käft!
- Jag vill inte ha nån bebis! - Vadå?
Förlåt, jag älskar dig så mycket,
vi har ju pratat om det, men jag vill inte.
Vet du nåt knasigt? Inte jag heller!
Vadå?
Jag visste inte hur jag skulle berätta det.
Men ägglossningsappen, du hade den ju.
Det var för din skull. Jag ville inte ha den.
Jag älskar ungar, men jag älskar också vårt liv som det är just nu.
- Inte precis just nu kanske... - Jag är så glad för er skull!
Jag också. Håll i er nu.
Nej! Vi hinner inte!
Sätt fart!
Heliga helvete!
Du klarade det, Ron! Du gjorde faktiskt det!
Typsnittet är rätt fint, eller hur?
Är alla okej?
-Är allt okej? - Mår alla bra?
- Sätt fart! Snabba på. - Fan.
Upp med händerna, för fan.
Nu är det riktigt illa. Kyla, det är illa som fan.
Vänta ett tag.
Ron har så god hand med droglangare.
Händerna högre upp, din mespropp.
- Kyla. - Vadå?
Droglangare!
- Jösses, nu är det kört. Kom. - Vart ska du...
- Maurillio! - Maurillio!
Maurillio!
- Var är han? Fan, är han här? - Kolla däruppe...
- Här inne. - Jisses, äsch. Okej.
- Varför är det två bebisar här? - För att jag inte är nån mördare.
Fast, jo, det är du.
Du är nu Novar. Chencho Novar!
Vadå?
Du får en sista chans.
Reese,
var är mina pengar?
Fanns de inte ombord på planet, alltså?
Saltvatten fräter ganska hårt, kanske...
De har gått förlorade.
Alltihop, förlorat.
Tro mig, jag är ännu mer ledsen än du är.
Visst, du.
Det tror fan det, att du är.
Mina herrar.
Får jag be er att sänka vapnen?
Vad gör du?
Vem fan är du?
Kör!
Du känner mitt namn.
Alldeles för väl.
Jag är Novar.
Chencho Novar.
Inte fan är du Novar.
Jo, det är jag.
Ser du...
...ingen vet vem jag är av en orsak.
Till skillnad mot dig, som är känd av så många,
Warren.
Hur fan vet du vad jag heter?
Hur känner jag ditt namn?
Du kanske äger den här ön.
Du kanske vet allt som händer här. Men jag?
Jag vet allt som händer överallt!
Om jag vore som du skulle jag släppa mina vänner.
Vänner?
-Är de här med dig? - Ja.
Novar.
Vi hänger med honom.
För om du inte släpper dem
blir konsekvenserna minst sagt obehagliga.
Våldet...
...är min käraste älskling.
För mycket, Maurillio...
Han får trappa ner lite.
Har du kanske sett vad jag kan göra i Cartagena?
Säckarna med skallar i Caracas?
Nej du, vars svett jag känner doften av ända hit?
Det har gjorts en imponerande dokumentär om det.
Den borde du se.
Men det är ingenting, Warren.
Om du inte tar min varning på allvar,
blir din lilla ö utsatt för katastrofer du inte ens kan tänka dig.
Gatorna badar i rödaste rött.
Avhuggna huvuden uppsatta på alla ställen där man kan se dem.
Dina nära och kära får sina inälvor utströdda i rummet...
Chencho?
Jo, ni fattar.
Okej, bra.
De här två får gå.
Du är en smart jäkla dam, du.
Jag vet fan inte vilka de är ändå.
Och jag skiter i vem du är.
Men Reese.
Honom vill jag ha fem miljoner för.
Annars är han död.
Fem miljoner dollar?
Inga problem.
Har nån fem miljoner dollar på sig?
Ja, jag.
Vadå?
Det har jag faktiskt.
Jag tror att du har min telefon.
Vad ska du med den till?
Så att jag kan swisha över pengarna. Du får se på.
Vad sjutton gör Ron nu?
Vet inte.
- Vad är det för skitprat han kör nu? - Fattar inte vad han håller på med.
Ja.
- Okej, då är vi klara här. - Japp, sätt fart.
- Okej. - Herregud!
Va?
Vadå?
Ron, vad fasen gjorde du?
Du är ett geni!
Jag är så stolt över dig!
- Ron, vad fan var det där? - Jag betalade honom.
Med vadå? Var fick du fem miljoner dollar ifrån?
Kolla in det här.
Vad tusan är Secure Commerce for Online Markets?
SCOM-coin!
Vänta nu.
- Krypto-grejen? På riktigt? - Ja.
Jag tog Reeses tips på allvar.
Igår morse satsade jag 30 000, det gick upp 200 gånger till lunch.
Herregud.
- Du är ett sånt geni. - Oj.
Betalade du fem miljoner dollar för mig?
För att rädda mitt liv?
Vad säger man? Kyla hade rätt.
Vi är ju släkt.
Allvarligt, min son.
Salaam.
- Skynda dig! - Fan! Jag...
- Kör! - Kör!
Vänta, mrs Kim!
Stanna den! Stanna helikoptern!
Stäng av den!
Okej, mrs Kim.
- Ni måste faktiskt lyssna på mig. - Förlåt mig, mr Parker.
Jag har ett nytt möte. Om ni nu ursäktar mig.
Okej, nej! Nej!
Jag menar inte att vråla, men jag kan inte ursäkta er.
Ni får förstå att vi har haft ett helvete för att komma hit.
Ett helvete!
Det här måste hända.
Om jag får vara ärlig nu ger jag fan i det. Okej?
Om ni bara står där i er...
i er perfekta dräkt
och era bekväma klackar och nystrukna blus.
Bara hör på mig. Snälla.
Jag har nåt att säga er.
Som är?
Låtsas nu att jag har en fjärrkontroll, för jag hade ett helt bildspel.
Parker Bygg grundades år 2007,
- av en grabb... - Sluta.
Mr Parker.
I tystnaden i det där tomma konferensrummet
kunde jag läsa igenom er budget,
som var grundlig.
Men jag är inte chef för att bara analysera siffror.
Nej, jag går på magkänsla, mr Parker.
Vet ni vad den säger mig just nu?
Att ni gillar Parker Bygg...
Den säger mig...
...att jag flög er hit, gav er en vecka
med personal som lyder er minsta vink
och ändå fick jag vänta på er i hela 12 minuter.
Jag bryr mig inte om ni så satt under pistolhot...
Bra att ni tog upp det, för precis så var det.
- För två minuter sen... - Poängen är...
...att min magkänsla aldrig har fel.
Jag är rätt säker på att ni inte är rätt man för det här jobbet.
Jag har en annan åsikt.
Vad sa du just nu?
Jag har en annan åsikt.
Baby! Så...
- Han fick jobbet. - Jag fick det satans jobbet.
- Fick du jobbet? - Jag fick det satans jobbet.
- Ja! Raring! - Ja, jävlar, Marcus!
Ja!
Vi visste att du kunde!
Inte jag, men okej!
Jag är så stolt över dig!
Vet du en sak?
Vore det inte för Yeon hade jag inte fått det.
Han stod upp för mig, vet du.
Tack ska du ha, min bror.
Min åsikt betyder visst en del.
Det här måste firas, va?
När vi får våra drinkar är jag den första som...
Himmel! Barnen!
Jag älskar den här lille mannen.
Han är ett litet geni.
Kommit på andra tankar?
- Jag är okej, och du? - Gucci.
- Nej då. - Vi är nöjda, tack så mycket.
Men lille Marcus får hälsa på när han vill.
Absolut,
vi kanske vet om ett hotell i Chicago som ni kan bo på.
Det kan hända.
Reese.
Vad ska du göra härnäst?
Jo, faktiskt,
att jag tänker sticka till San Francisco ett tag.
I cirka 20 år eller så.
Men pappa?
Raring.
Jag är så glad att jag fått vara med er ett tag.
Men det finns en sak som jag inte varit helt ärlig med.
Du gillar att skita framför folk?
Nej, nej...
Jag blev inte riktigt frigiven som jag sa.
Jag rymde, liksom.
Vilket var korkat, men det var det värt. Jag fick träffa er.
Du och din familj, er allihop.
Reese Hackford?
Det är jag.
- FBI. Upp med händerna, tack. - Backa nu, allihop.
- Men... - Tack för att jag fick vara med.
- Hoppas jag inte förstört nåt. - Men, pappa...
Jag fick ju snorta min egen mamma!
Världens bästa smekmånad!
- Och Ron... - Ner på knä.
...du hade rätt.
Jag kände mig hotad av dig.
Vet du varför? För du är fantastisk.
På alla sätt som jag inte är det. Och det är en massa sätt, det.
Förlåt att jag var ett sånt as.
Jag kan inte önska mig en bättre svärson.
Upp igen.
Jag vet inte vad jag ska säga.
Förutom att när våra ungar gifter sig
vill jag vara en sån farsa som bryter sig ut ur fängelse
för att få 20 år till, bara för att få träffa honom.
Det är dags. Sätt fart.
Trevligt att träffa er båda.
Och dig också, Chencho.
- Det var bara ett skämt. - Nu går vi.
Jag älskar dig så mycket, pappa.
Trevlig resa.
Vad ska vi göra ikväll?
Vår sista kväll i Karibien.
Jag har en dejt.
Med vem då?
Med henne, Veronika.
Jag vågade äntligen bjuda ut henne på middag.
Att spela knarkkung fick oss nästan skjutna i fejset
men det släppte lös nåt inom mig.
Jag kan tydligen vara en mördare ändå.
Vi ses imorgon.
Okej, Chencho.
Hej.
Jaha, och vi då, vänner? Ska vi ta oss några drinkar?
Ja, drinkar och middag.
Och sen kanske kasinot?
Du vet att jag är portförbjuden där, för evigt.
Gå i förväg ni.
Jag har lite oavslutade affärer att bita i.
Undertexter: Eva Söderqvist