‫- סדרה של NETFLIX -‬
‫אתה יודע איפה אנטוניו?‬
‫שם, עם האנשים ההם.‬
‫מי מכם הוא אנטוניו?‬
‫אתה אנטוניו?‬ ‫-כן, זה אני.‬
‫היי!‬ ‫-חתיכת חרא שכמותך!‬
‫רצית להפליל אותי?‬
‫אז שלחת את הבת שלך? מניאק!‬
‫תנסה לעשות את זה עכשיו!‬
‫תפסיקו!‬
‫היי, מספיק!‬
‫מה הבעיה שלך?‬
‫אל תעז לנסות לתמרן את המשפחה שלי שוב.‬
‫תראה, אני לא מי שאתה מחפש.‬
‫מה קורה פה?‬
‫היי, אני מכיר אותך.‬
‫את האישה עם החתול.‬
‫כמה זמן אנחנו על הכוונת שלכם?‬
‫לא.‬
‫מה לעזאזל אתם רוצים?‬
‫הינה הכלבה שמסתובבת ואומרת שהיא הבת שלי.‬
‫מה לעזאזל?‬
‫את בצרה כלשהי? ניסית לרמות את האנשים האלה?‬
‫באמת אין לך מושג?‬
‫בנוגע למה?‬
‫באמת אין לך מושג.‬ ‫-וביקשתי ממך לא לספר לו.‬
‫תסתלק מכאן! לך!‬
‫תתביישי לך.‬
‫למה...‬
‫אמרת לו שאת הבת שלו?‬
‫כי זה נכון.‬
‫מה זאת אומרת?‬
‫מירנדה?‬
‫אני מצטערת כל כך, אנטוניו.‬ ‫אני יכולה להסביר.‬
‫אבא!‬
‫אם כך, גבירותיי ורבותיי, סיימנו לערב זה.‬
‫אבל אל תדאגו, עוד נחזור.‬
‫בואו נודה לתזמורת שלנו,‬ ‫לשלושת המתמודדים שלנו,‬
‫לסנדרו ראלי, כמובן,‬
‫ולכל הצופים הערב מהבית.‬
‫נתראה בפרק הבא של "מוסיקרו"!‬
‫בראבו!‬
‫ג'יג'י.‬
‫תודה, סנדרו.‬
‫היית מדהים.‬ ‫-תודה רבה, באמת.‬
‫הערב כמעט גרמת לי לבכות.‬ ‫אני רציני. אני רוצה לדבר איתך.‬
‫על מה?‬ ‫-על העתיד שלך.‬
‫בראבו.‬ ‫-תודה.‬
‫עבודה טובה. בראבו.‬ ‫-תודה רבה.‬
‫נפלא, ג'יג'י.‬
‫הצלחה מפתיעה.‬ ‫-תודה.‬
‫אפשר לדבר רגע, בבקשה?‬ ‫-כמובן.‬
‫נדבר.‬ ‫-סליחה.‬
‫זאת הסוכנת שלך?‬ ‫-כן. אדם מאוזן ביותר.‬
‫נו? איך הייתי?‬ ‫-נהדר!‬
‫מה את רוצה?‬
‫אז אתה וג'יג'י חברים הכי טובים עכשיו?‬
‫למה? זו בעיה?‬
‫מי השניים האחרים?‬ ‫-אני לא יודע. חברים שלו.‬
‫אתה חושף את עצמך יותר מדי.‬
‫את אמרת לי להתנהג כרגיל.‬
‫כן, אבל המצב השתנה.‬
‫אסור לי להגיד לך את זה. ראו אותך.‬
‫ראו מה?‬ ‫-אתה יודע למה אני מתכוונת.‬
‫אני מטפלת בזה, אבל עד שזה יתוקן,‬ ‫תיזהר עם מי אתה מבלה.‬
‫תגידי לי את האמת. ישלחו אותי לכלא?‬
‫לא, כי יש לי חברים שאפשר לסמוך עליהם.‬
‫והחברים האלה שאפשר לסמוך עליהם,‬ ‫מה המחיר שלהם?‬
‫אתה חושב שזול לגרום למישהו להיעלם?‬
‫להיעלם? התכוונת ל"לשחד",‬ ‫לא "להיעלם", נכון?‬
‫זה אולי נראה מוזר לאנשים כמונו,‬
‫אבל לא את כולם אפשר לקנות.‬
‫אני חייבת לדבר איתה.‬
‫אם היא באמת אדלה, אני נשבעת, אני…‬ ‫-אימא.‬
‫אל תדאגי. נתקן הכול עכשיו.‬
‫אל תתייחסי אליי כמו אל אידיוטית!‬
‫למה לא אמרת לי?‬
‫כי הבטחתי לה. היא אמרה שהיא צריכה זמן.‬
‫היית צריכה לספר לי בכל מקרה!‬
‫אבל נתתי לך לפגוש אותה, ביליתן יחד.‬
‫בטח! מעל כוס תה, כמו שתי זרות. בחייך!‬
‫אימא, לא רציתי שהיא תשנא אותי!‬
‫ערב טוב לכולן!‬
‫נו? איך הייתי?‬
‫איפה מועדון המעריצים שלי?‬
‫מה קורה?‬
‫סיוט.‬
‫סיוט אמיתי, יקירי.‬
‫אימא.‬
‫הייתי כזה גרוע?‬
‫אבא, תפתח!‬
‫אנטוניו, פתח את הדלת הזאת,‬
‫או שאשבור אותה!‬ ‫-אבא!‬
‫אנטוניו!‬
‫פתח את הדלת!‬
‫די כבר. תפסיקו.‬
‫זה מובן. תנו לו להירגע.‬ ‫תאמינו לי, הוא יירגע.‬
‫תתעסק בעניינים שלך.‬ ‫-זה ענייני.‬
‫נתת לאחי להאמין שיש לו בת‬
‫כדי שיוותר על חירותו.‬
‫זה לא ככה.‬ ‫-אז איך זה?‬
‫מכשפה!‬ ‫-אני ארסק לך את הפרצוף!‬
‫סבתא, תירגעי. די.‬ ‫-את פתטית.‬
‫עכשיו כולם יודעים מי את באמת.‬
‫שתוק.‬
‫שתוק!‬
‫היא מטורפת.‬
‫זו אשמתי. אני זה שאמר לה לדבר עם אבא שלה,‬
‫שיהיה בסדר.‬
‫אבל אם טוליו הלך לשם, נורה בטח הרוסה.‬
‫כנראה.‬
‫אימא שלי נשארה ערה עד הזריחה.‬
‫היא רצתה לדעת הכול.‬
‫גם אני הייתי רוצה לדעת.‬
‫למה לא סיפרת לי על נורה?‬ ‫-כי הבטחתי!‬
‫היא אחותי התאומה.‬ ‫למה אף אחד לא מבין את זה?‬
‫תאומה בתחת שלי. זו תרמית.‬
‫לא, ג'יג'י, זו לא.‬
‫מה נוכל לעשות?‬
‫אתה שואל אותי?‬
‫אני הייתי היחיד שלא ידע.‬
‫מטאו, בבקשה, אל תכעס.‬ ‫-לא.‬
‫אני לא. תני לי דקה, בסדר?‬
‫לא התכוונו!‬
‫תני לי לדבר איתו.‬
‫איזה מבאס!‬ ‫-מטאו!‬
‫מטאו, חכה!‬
‫אתה מוכן לעצור לרגע?‬
‫מה?‬
‫בחייך. זה לא הזמן להתחיל לריב.‬
‫היא ארוסתי והיא לא סומכת עליי.‬
‫זה לא נכון. היא הבטיחה לנורה‬ ‫שהיא לא תספר לאף אחד.‬
‫בבקשה, תשלים איתה. שלא אשא גם בנטל הזה!‬
‫ברור שנשלים.‬
‫זה פשוט נורא להרגיש ככה, בחוץ.‬
‫גם באשמתך.‬ ‫-מה אני עשיתי?‬
‫אה, באמת?‬
‫אז למה שלא תספר לי את האמת על סנדרו ראלי?‬
‫בדיוק. בבקשה.‬
‫מה קרה? כולם מחפשים אותך.‬
‫גם אותך. אנשים שעדיף שלא ימצאו אותך.‬
‫מה עשית?‬
‫על מה אתה מדבר?‬ ‫-הם רוצים במותך.‬
‫יש מקום שאתה יכול להתחבא בו?‬
‫לא, אני…‬
‫אני לא יודע…‬ ‫-תקשיב לי. תסתכל.‬
‫מה שלא עשית, גם הילדים שלי מעורבים?‬
‫רק נורה.‬ ‫-היא לא הבת שלי.‬
‫אבל אם היא מעורבת…‬
‫לך להסתתר בלונה פארק.‬
‫ואל תבקש עזרה מאף אחד,‬ ‫אפילו לא מהמשטרה. הבנת?‬
‫איך אתה יודע את כל זה?‬
‫בלי שאלות. אני מסכן פה הכול.‬
‫תקשיב,‬
‫אל תגיד למשפחה שלי שראית אותי כאן.‬
‫אני צריך לפתור כמה דברים.‬
‫קפה, אימא?‬ ‫-כן, מותק.‬
‫את ואדלה הייתן בעגלה.‬
‫אבל האומנת לא לקחה אתכן לטיול.‬
‫בחלומי אני לקחתי.‬
‫כפי שהיה אמור לקרות.‬
‫פתאום, אדלה פתחה את החגורה שלה‬ ‫וקפצה מהעגלה.‬
‫אני רואה אותה מייד.‬
‫אני תופסת בידה ואוחזת בחוזקה.‬
‫היא מסתובבת, מסתכלת עליי‬ ‫ומחייכת עם השיניים החמודות האלה.‬
‫אימא…‬ ‫-תודה, מותק.‬
‫לא חלמתי את החלום הזה כבר שנים.‬
‫אימא.‬
‫תקשיבי…‬
‫יש משהו שלא סיפרתי לך.‬
‫כשעובדי הלונה פארק מצאו את אדלה,‬ ‫היא לא הייתה אבודה בפארק.‬
‫היא הייתה כלואה במרתף, לבדה.‬
‫מה? זה חסר היגיון.‬ ‫-נכון.‬
‫לפני שלקחה אותה, סבתה ראתה גבר גבוה‬ ‫עם מקל הליכה שהסתובב סביב הבניין.‬
‫אלפיו?‬ ‫-אני חושבת שכן.‬
‫ראית איך אבא הגיב כשהראיתי לו את התמונה?‬
‫אבא?‬ ‫-בכנות, אני חושבת שאבא יודע משהו.‬
‫הוא לא הסתיר ממני שום דבר,‬ ‫לא בנוגע לבת שלנו.‬
‫בדיוק. אבא הוא אבא, רוזה.‬
‫אנחנו מתייחסים אליו כמו אל זר?‬
‫המעט שנוכל לעשות זה לדבר איתו.‬
‫איך לא חזית את זה?‬
‫אתה זה שמשלם לי להעמיד פנים‬ ‫שאני מחפש את הבת שלך.‬
‫לא כדי למצוא אותה.‬
‫מי האנשים האלה?‬
‫לא יודע. אין לי מושג.‬
‫אז תערוך חקירה אמיתית הפעם.‬
‫תמצא הוכחה שזו הונאה.‬
‫לחלאות האלה ודאי יש‬ ‫גיליון הרשעות באורך קילומטר.‬
‫הינה מה שתעשה עכשיו.‬
‫אתה תלך הביתה ותנוח קצת.‬
‫אין מצב! אני הולך לאתר הבנייה.‬
‫רק לא להתמודד עם משפחתי.‬
‫בסוף תהיה חייב.‬ ‫-אני יודע.‬
‫לכן אתה צריך להתחיל.‬
‫לפחות תדבר עם מירנדה.‬
‫אם היא עבדה עליך, יש לך זכות לדעת.‬
‫לא, אף אחד לא עבד עליי.‬ ‫אל תעז להגיד את זה.‬
‫הן גרמו לך להאמין‬ ‫שנורה היא הבת שלך. זה מפלצתי.‬
‫אני הייתי משתגע.‬ ‫-בדיוק.‬
‫מה?‬
‫סטלה לא הייתה מפלצת.‬
‫זה היה במלחמה.‬
‫הכול היה מותר. זה נכון לגבינו ולגביהן.‬
‫לעזאזל, הן גרמו לך לגדל בת של מישהו אחר.‬
‫שתוק!‬
‫בוא.‬
‫נורה שלי.‬
‫בבקשה.‬ ‫-תודה.‬
‫אני אחזיר אותם.‬ ‫-לא. ספרי לי מה קורה.‬
‫אתמול בלילה…‬ ‫-בהמשך. אני מבטיחה.‬
‫ביי.‬
‫תלבש את אלה.‬
‫יאתרו אותך מייד בבגדים האלה.‬
‫פישלתי, ואת עדיין עוזרת לי?‬
‫אני עושה את זה למעני.‬
‫לא נראה לי שתעמוד בעינויים.‬ ‫ישר תמסור את השם שלי.‬
‫תודה!‬
‫איך הולך עם אבא שלך?‬
‫הוא לא רוצה לראות אותי.‬
‫תתעקשי. תפסיקי לבזבז זמן איתי.‬
‫אבל אני לא רוצה לספר לו את האמת.‬
‫וגם הוא לא רוצה לשמוע אותה. לכן הוא מסתתר.‬
‫מאוחר מדי להסתתר, נכון?‬
‫אני מקווה שלא מאוחר מדי גם לנו.‬
‫בכל אופן, אני חושב שאביך החדש הוא מרגל.‬
‫אני לא מופתעת. הוא עשיר והוא מניאק מוחלט.‬
‫אבל הוא לקח סיכון והגן עליי.‬
‫הוא בטח היה צריך משהו בתמורה.‬ ‫-אולי.‬
‫כנראה באמת אי אפשר לגעת בראלי.‬
‫מה אם גם הוא מרגל?‬
‫אם קוראים עיתונים בימינו, כולם מרגלים.‬
‫או שמרגלים אחריהם. כמונו.‬
‫בוקר טוב.‬ ‫-נו?‬
‫מה הוא עושה פה, לבוש ככה?‬
‫הוא בצרות. חייבים לעזור לו.‬
‫אין לנו מספיק בעיות?‬
‫בבקשה, בחייך. רק לזמן קצר.‬
‫בסדר.‬
‫אנחנו צריכים עזרה במטווח.‬
‫תודה.‬
‫הבחור מבקר אצלך בכל יום, ועכשיו הוא איננו?‬
‫מה עם ההורים שלו?‬ ‫אתם חברים עכשיו, נכון? תשאל אותם.‬
‫כן. הם לא יודעים כלום.‬
‫הוא בטח ברח.‬
‫הבחור חמום מוח.‬
‫אבל למה שלא תספר לי מה הוא עשה?‬
‫זוכר, לפני המלחמה, כשעבדתי אצלך?‬
‫אם הרסתי את הריצוף,‬ ‫לא שילמת לי על אותו היום.‬
‫ברור שלא. אני עדיין כזה.‬
‫היית בוס טוב.‬
‫תן גם לי להיות בוס טוב.‬
‫אין לי בוס.‬
‫לכולנו יש.‬
‫בלי שרשרת פיקוד, כל מה שנשאר זה כאוס.‬
‫נכון. במהלך המלחמה,‬ ‫שרשרת הפיקוד שלנו עבדה היטב.‬
‫תמהר ותמצא את הבחור. זה רציני.‬
‫אל תכריח אותי להשתמש נגדך במידע שלי.‬
‫אז עכשיו אתה סוחט אותי?‬
‫אתה רוצה לאבד הכול?‬
‫את אשתך,‬
‫את הילדים שלך,‬
‫את השמיים הפתוחים שמעל לראשך?‬
‫אחרי 20 שנות חברות?‬
‫אה! אז אתה משתף פעולה‬ ‫עם השירות החשאי כי אנחנו חברים?‬
‫לא כי חיפיתי עליך כשהרגת את החבר שלך?‬
‫צלמי.‬
‫תודה.‬
‫מה לעזאזל אתה עושה פה?‬
‫אני עוזרת לו.‬
‫לא נראה שהוא זקוק לעזרה.‬
‫מה הבעיה שלך?‬
‫היא זו שזקוקה לעזרה.‬ ‫-מה אתה עושה?‬
‫ואני מסוגל להגן עליה.‬
‫היי! השתגעתם?‬
‫תפסיקו!‬
‫בסדר, שיהיה לכם לבריאות.‬
‫ג'יג'י, לאן אתה הולך?‬
‫תקשיב, אימא התחרפנה לגמרי.‬
‫היא רוצה ללכת ללונה פארק אל נורה. אתה בא?‬
‫לא.‬
‫אין מצב.‬
‫אני חושב שכבר פישלת מספיק, לא?‬
‫במה פישלתי?‬
‫היית חייבת למצוא את אחותך, נכון?‬
‫"אחותנו". ואיזו מין שאלה זו? זה מגוחך.‬
‫זה כאילו שמבחינתך היא לא הייתה קיימת.‬ ‫-ומבחינתך היא כן?‬
‫לא הייתי שם, את היית תינוקת. מה את זוכרת?‬
‫אני זוכרת כמה זה כאב להורים.‬
‫אין מצב, מותק.‬
‫בזכותי אימא ואבא התאוששו.‬
‫הודות לבנם המאושר, הבחור שתמיד שמח!‬
‫הליצן המשפחתי חזר!‬
‫מה? לא הצחקתי אותך מספיק?‬
‫איך אתה יכול לומר דבר כזה?‬
‫אולי הגיע הזמן לשנות את המופע שלי.‬
‫בכל מקרה הכול מתפרק פה. את לא רואה?‬
‫מה ראלי עושה כאן?‬
‫אנחנו נוסעים לאודישן.‬
‫לא, ג'יג'י, בבקשה. תגיד לו שאתה עסוק.‬
‫כאן?‬
‫אין לי מה לעשות כאן.‬
‫- בימה 1 -‬
‫תירגעו! יש מספיק ממני לכולן!‬
‫זה הבחור מ"מוסיקרו"!‬
‫כן! זה ג'יג'י גבריאלי! בואי!‬
‫סליחה!‬
‫אפשר חתימה?‬
‫כמובן!‬
‫מה שמך, יפהפייה קורנת?‬
‫פרנקה.‬ ‫-הפריקית.‬
‫"לפרנקה". שאשאיר לה‬ ‫גם את מספר הטלפון שלי, סנדרו?‬
‫תאט את הקצב!‬
‫"לפרנקה. באהבה, ג'יג'י."‬
‫בבקשה. כולל הכול.‬ ‫-תודה!‬
‫ועכשיו תנו לנו לעבור כי יש לנו עבודה.‬
‫בראבו!‬
‫אלוהים אדירים!‬
‫סלח לנו לרגע.‬
‫מי שם?‬
‫אל תזוזי. אל תצעקי.‬ ‫אף אחד לא יכול לשמוע אותך.‬
‫שתקי! אל...‬ ‫-קאט!‬
‫סנדרו, זה לא עובד. תשחרר את הזעם שלך.‬
‫אתה צריך לתקוף אותה.‬
‫כן. אני מצטער. תן לי לנסות שוב.‬
‫יופי. תנסה שוב.‬
‫סליחה, תוכלי לירוק את המסטיק…‬ ‫-קדימה. נעשה את זה שוב.‬
‫קדימה. אל תדאג. קדימה.‬
‫אל תזוזי. אל תצעקי. אף אחד לא שומע אותך!‬
‫למה שאצרח?‬
‫אפילו תינוק הוא לא היה מצליח להפחיד!‬
‫קאט!‬
‫סנדרו, אני אחזור על זה בשבילך.‬
‫היית בחור טוב,‬ ‫אבל החיים בעיר הגדולה שינו אותך.‬
‫נאבקת על החיים של המשפחה שלך, גוועת ברעב,‬
‫ועכשיו היא מתגרה בך ואז דוחה אותך.‬
‫אתה מבין? אני רוצה שהצד האפל שלך ייצא.‬
‫צד אפל?‬
‫נראה לי שאין לו צד אפל.‬
‫אל תדאג. קדימה.‬
‫נו, תירקי את המסטיק המזוין.‬
‫תירקי את המסטיק המזוין!‬
‫את לא צורחת. איש לא שומע אותך.‬
‫עזוב אותי!‬
‫את זונה! איזה חלק מזה את לא מבינה?‬
‫את לא מחבבת אותי? את כבר לא מחבבת אותי?‬
‫למה? אני עני מדי לטעמך?‬
‫אני עדיין מסריח כמו קבצן?‬
‫תפסיק!‬
‫אווה, מה לעזאזל את עושה? את מאלתרת?‬
‫היא מאלתרת! יש לנו דיווה!‬
‫בן זונה.‬
‫אז איפה היית?‬
‫הייתי עסוק.‬ ‫-במה?‬
‫נפגשתי עם ברטולי.‬
‫אמרתי לו לבדוק את האנשים האלה.‬
‫מה קרה בלונה פארק?‬
‫שום דבר.‬
‫שום דבר, אבא?‬
‫לימדתי את עובדי הלונה פארק לקח.‬
‫לקח? איזה מין לקח?‬
‫ליטוף באגרוף קפוץ!‬
‫אני לא מאמינה עליך, אבא!‬ ‫-תהיי בשקט!‬
‫אני רוצה לדבר עם הבחורה הזאת.‬
‫בשום פנים ואופן לא.‬
‫לא נעשה כלום עד שהכול יתבהר.‬
‫אני לא אוהבת את הטון שלך.‬
‫איך אתה בטוח כל כך שהיא לא אדלה?‬ ‫אם אתה יודע משהו, ספר לנו.‬
‫בבקשה!‬
‫הינה היא. קישטה!‬
‫קישטה! מנוולות! קישטה!‬
‫לעזאזל איתכן!‬
‫ראיתן עוד?‬ ‫-עוד מה?‬
‫יונים. בחלונות. היום.‬
‫ראיתן יונים אחרות?‬
‫ענו לי!‬ ‫-לא!‬
‫אף אחד לא זז. נחכה לברטולי. נקודה.‬
‫ארגנתי לך את המיטה.‬
‫טוב, את הספה.‬
‫אני לא עייף בכל מקרה.‬
‫גם אני לא.‬
‫חשבתי שאנחנו צריכים להזהיר את האחרים.‬
‫עלולים לחפש אותם כדי להגיע אליי.‬
‫כן, אבל עלינו להיזהר בנוגע למקום המפגש.‬
‫ייתכן שכבר עוקבים אחריהם.‬
‫איזה בלגן.‬
‫נסה לישון קצת. קדימה.‬
‫נורה?‬
‫מה קרה?‬ ‫-אפשר לקבל כרית?‬
‫כי חשבתי…‬
‫למרות שסביבנו‬
‫הכול דפוק כל כך…‬
‫איתי ואיתך,‬
‫מההתחלה…‬
‫הדברים תמיד נראו כל כך…‬
‫פשוטים?‬
‫פשוטים.‬
‫סטלה?‬
‫סטלה, זאת את?‬
‫מי שם?‬
‫בוא איתי, חתיכת חרא!‬
‫איי!‬ ‫-בוא הנה.‬
‫בוא הנה, מנוול!‬
‫בן זונה! הרגת אותה? מי הבחורה המסכנה הזאת?‬
‫בפארק קבורה גופה!‬
‫תשתקי!‬
‫מה לעזאזל אתה עושה?‬
‫אל תיגע בי! אספר לאנטוניו.‬
‫לא, חכי. אסור לך לספר לאנטוניו. רגע.‬
‫הדודנים גרוטו היו זקוקים לשטח.‬ ‫נתתי להם אותו.‬
‫חשבתי שאני עושה משהו טוב.‬ ‫לא ידעתי על הבחורה.‬
‫מי זאת?‬ ‫-אני לא יודע.‬
‫אבל אל תגלי לאף אחד.‬ ‫אני אטפל בכול. אני עובד על זה.‬
‫תיפטר מהגופה.‬ ‫-בסדר.‬
‫ותעניק לה קבורה נאותה.‬
‫או שאספר לאנטוניו. וזה יהיה סוף שלך.‬
‫אני עושה לך טובה. תזכור את זה‬
‫בפעם הבאה שתלכלך עליי לאחיך.‬
‫כולם אנשים מכובדים.‬
‫אנטוניו הזה הוא סוג של אגדה, כמו גיבור.‬
‫אין עבר פלילי, אין מישהו שנוטר לו טינה.‬
‫הדבר היחיד שמסריח‬ ‫זה קשריהם עם הדודנים גרוטה.‬
‫אתה זוכר את קרקס גרוטה?‬ ‫-לא שמעתי עליו.‬
‫טוב, הדודנים גרוטה הם נוכלים קטנים.‬
‫הם עבדו בלונה פארק, אבל משהו בטח קרה‬ ‫כי פתאום אנטוניו גירש אותם.‬
‫הם אלה שארגנו את התרמית?‬
‫לא! אין הוכחה לכך שזו תרמית.‬
‫מה אתה אומר?‬ ‫-תקשיב לי.‬
‫הדודנים גרוטה‬
‫עובדים אצל החבר שלך, מינלה.‬
‫שנינו יודעים שמינלה עובד בשירות החשאי.‬
‫מה? אין מצב, מעולם לא שמעתי על זה!‬
‫בסך הכול חפרתי קצת.‬
‫אין מצב! הייתי יודע! אני מכיר‬ ‫את מינלה מאז שהיה עובד כפיים.‬
‫עשירים פונים למינלה בשביל עבודות מלוכלכת,‬ ‫והוא נעזר בדודנים גרוטה.‬
‫אז בשלב מסוים שאלתי את עצמי,‬
‫"אילו הייתי עשיר,‬
‫עשיר כקורח, ובתי הייתה נעלמת,‬ ‫מה הייתי עושה?"‬
‫הייתי מתקשר למישהו כמוני‬ ‫כדי שאעמיד פנים שאני עוזר,‬
‫ולמישהו כמו מינלה, כדי שיעזור באמת.‬
‫איך זה קשור לבחורה?‬
‫לא יודע. אולי אין קשר.‬
‫אבל אתה יודע מה? מבחינתי התיק סגור.‬
‫כי הבת שלך לא מתה.‬
‫ואם האמנת במשך 20 שנים שהיא מתה,‬ ‫זה כי מישהו גרם לך להאמין בזה.‬
‫גלויות! קנו גלויות!‬
‫רוצים גלויה נחמדה?‬ ‫-לא. תודה.‬
‫בוטנים!‬ ‫-קנו גלויות!‬
‫בוטנים!‬
‫למה אנחנו כאן?‬
‫כי ככה בטוח יותר.‬ ‫-מה קרה? אתם בסכנה?‬
‫כולנו בסכנה.‬
‫בגלל זה אתם לבושים בבגדים המגוחכים האלה?‬
‫לא, זה למעריצים שלי. שלא יזהו אותי.‬
‫אתה הבחור מ"מוסיקרו"?‬ ‫-הינה.‬
‫מה שמך? בראבו.‬ ‫-אנה.‬
‫תודה.‬
‫בגדים, מעריצים… אתם לא מבינים.‬ ‫סנדרו ראלי הרג את ג'ויה.‬
‫התמונות מראות זאת בבירור.‬
‫ידעתי. לעזאזל, סימונה!‬ ‫-דבר בשקט!‬
‫אני מצטער, טעיתי.‬
‫הייתי צריך לספר לך. אתה צודק. מצטער.‬
‫עשיתי את זה בשבילך, כדי להגן עליך.‬
‫פנית למשטרה?‬
‫כן, אבל רק החמרתי את המצב.‬
‫זה כאילו שהסגרתי את עצמי.‬
‫השירות החשאי מגן על ראלי.‬
‫הוא עבד עליי ונפלתי בפח כמו אידיוט גמור.‬
‫אני מצטער.‬
‫אל תדאג.‬
‫למה שלא ננסה, לא יודעת, לבקש עזרה מאבא?‬
‫בשום פנים ואופן לו.‬
‫הוא כבר עזר מספיק.‬
‫אם מגנים על ראלי,‬ ‫אוכל לדבר עם עורך העיתון,‬
‫לשכנע אותו להתחיל בחקירה…‬
‫לא, אין לנו זמן לזה, מטאו!‬
‫אני אטפל בזה.‬
‫אבל אני זקוק לעזרתכם. ניסע אליכם.‬
‫למה? על מה חשבת?‬
‫אתם סומכים עליי?‬
‫אתם חוזרים להתחבא. אתם באים איתי.‬
‫רגע. נורה?‬
‫גיליתי שאבא הכה את אבא שלך.‬
‫אני מצטערת.‬
‫וצדקת. הוא מסתיר משהו.‬
‫מה?‬ ‫-אני לא יודעת.‬
‫אבל אני מבטיחה שאגלה.‬
‫קדימה. בואי.‬
‫בואי.‬
‫גלויות! קנו גלויות!‬
‫אסתר.‬
‫תקראי לנהג, בבקשה.‬ ‫-כן, גברתי.‬
‫אני אימא.‬
‫האינסטינקטים שלי בטח שווים משהו, נכון?‬ ‫-לאן את רוצה לנסוע?‬
‫ללונה פארק.‬
‫איזה נפלא!‬
‫סנדרו ראלי כבר כאן?‬ ‫-לא נראה לי.‬
‫תושיב אותם בשורה הראשונה?‬ ‫-כמובן.‬
‫תודה.‬ ‫-חבר'ה, בואו איתי.‬
‫שבו כאן.‬
‫סליחה? אפשר לקבל חתימה?‬
‫כן, כמובן.‬
‫אפשר גם נשיקה?‬
‫תודה.‬
‫זה היה קצר אך מתוק.‬
‫- מוסיקרו -‬
‫אני חייב להודות, אני מעריץ את אחיך.‬
‫אני אפילו קצת חושש בשבילו עכשיו.‬ ‫-כן. גם אני.‬
‫הוא מתנהג כמו ליצן,‬
‫אבל בסופו של דבר,‬ ‫ליצנים תמיד דוברים אמת, נכון?‬
‫רצינו כל כך להתבגר, נכון?‬
‫והכול תלוי בנו עכשיו.‬
‫את רוצה לחזור בזמן?‬ ‫-לא.‬
‫לא הייתי מוצאת את אחותי.‬
‫למה לא סיפרת לי עליה כשגילית?‬
‫כי הבטחתי לה, מטאו.‬
‫ואני רוצה להיות אישה שמקיימת הבטחות.‬
‫זה כל מה שחשוב.‬
‫תהיה בשקט!‬
‫אתה מלשן.‬
‫לא אמרתי מילה.‬
‫אז תגיד לי,‬
‫איך מירנדה מצאה את הגופה בכל השטח הזה?‬
‫היא הרגישה משהו.‬
‫כן, בטח!‬ ‫-כן, היא…‬
‫ואני הודיני.‬
‫אנחנו נטפל בגופה. ניפטר ממנה.‬
‫אבל אז נטפל בך, אטורה.‬
‫אבל אל תערבו את אחי.‬
‫היית צריך לחשוב על זה קודם.‬
‫קאניו, זה הוא.‬
‫מי, צ'זארה?‬
‫מה זאת אומרת? הבורגני הקטנוני.‬
‫זה שאנחנו מחפשים? מהתמונה?‬
‫מה אני תמיד אומר? כל כלב בא יומו.‬
‫בוא נלך, קאניו.‬
‫היי, סבתא.‬ ‫-היי.‬
‫ערב טוב.‬
‫אפשר לעזור לך?‬
‫ערב טוב.‬
‫אני רוצה לדבר עם נורה.‬
‫חכי, גברתי.‬
‫ראשית, אנחנו צריכות לדבר.‬
‫בראבו! ירית היטב! תן לי את זה.‬
‫אביא לך את התמונה.‬
‫זה תקוע.‬
‫רק רגע. זה מגיע.‬
‫אימא, למה הוא לא נותן לי את התמונה?‬
‫אל תדאג. הצועני ישיג אותה.‬
‫בטח! הצועני יטפל בכול.‬
‫מה אתה עושה?‬
‫אל תדאג. אני מבין בזה.‬
‫מערכת יפה. פשוטה, אבל גאונית.‬
‫מי אתה, לעזאזל?‬
‫חבר של נורה.‬
‫סימונה בלדי.‬
‫"החבר" ששמענו עליו.‬
‫לא ידעתי שאני מפורסם כל כך.‬
‫הינה התמונה שלך. ביי.‬ ‫-תודה.‬
‫סליחה.‬
‫אני יודע שזה לא ענייני,‬
‫אבל הבת שלך סובלת.‬
‫אל תתערב.‬
‫היא הייתה בת שנה וחצי.‬
‫זו לא אשמתה שהיא נחטפה.‬
‫אתה לא הקורבן האמיתי כאן אלא נורה.‬
‫אני לא יודע אם אעמוד באמת.‬
‫אמת ומציאות הן לא אותו הדבר.‬
‫נורה אמרה לי שאתה אקדמאי.‬
‫סליחה, אבל אני לא מבין.‬
‫אתן לך דוגמה.‬
‫נניח שבבוא היום‬
‫אבקש את ידה של נורה,‬
‫ממי לדעתך אבקש?‬
‫אני לא כועס עלייך. זאת לא אשמתך.‬
‫אימא שלך תמיד אמרה שאת דומה לי.‬
‫"רואה? החיוך שלכם זהה."‬
‫אבא…‬
‫לפני שאתה שופט אותה, אתה צריך לדעת מה קרה.‬
‫אספר לך כל מה שאני יודעת.‬
‫לא.‬
‫אני רוצה את כל האמת,‬
‫והיא חייבת להגיע ממירנדה.‬
‫זאת הבת שלי.‬
‫סטלה.‬
‫היא זאת שגידלה את הילדה שלך.‬
‫זה כל מה שיש לי.‬
‫ציירתי אותם.‬
‫הם בכלל לא דומים לה.‬
‫מה שאני מנסה להגיד לך…‬
‫זה שלנורה הייתה אימא.‬
‫אולי קשה לקבל את זה,‬ ‫אך תיאלצי להתמודד עם זה.‬
‫כי אפילו ישוע…‬
‫לא הצליח לחזור בזמן.‬
‫אני לא רוצה שתהרסי את חיי הנכדה שלי.‬
‫גבירותיי ורבותיי,‬
‫ערב טוב וברוכים הבאים‬ ‫לשעשועון המוזיקלי של השנה.‬
‫כאן "מוסיקרו"!‬
‫כרגיל עם התזמורת הקורנת שלנו,‬
‫וקלאודיה הקורנת עוד יותר.‬
‫ושלושת המתמודדים החיים ביותר שלנו!‬
‫הנה הם!‬
‫וכאן ב"מוסיקרו",‬ ‫בפעם השנייה, ה"גסט סטאר" שלנו.‬
‫גבירותיי ורבותיי, סנדרו ראלי!‬
‫תודה, סנדרו. אתה יכול ללכת למקום שלך.‬
‫זוז קצת הצידה, בבקשה.‬
‫התוכנית הערב תהיה בלתי נשכחת.‬
‫בלתי נשכחת כי היא מיוחדת.‬
‫אחרי הכול, הכול מיוחד כאן ב"מוסיקרו",‬
‫בתוך תיבת הקסמים הקטנה הזו‬ ‫שנקראת טלוויזיה.‬
‫מכאן אני רואה הכול,‬ ‫אני יכול להגיע לכל מקום, ולכן…‬
‫החלטתי להראות לכם ראיות.‬
‫אבל זה לא קשור למוזיקה,‬
‫כפי שאתם אולי מניחים בטעות. לא.‬
‫אראה לכם ראיות לרצח.‬
‫זו הדרך היחידה שאני מכיר‬
‫שתבטיח שהצדק ייעשה.‬
‫אתם מזהים אותו?‬
‫הוא משוגע.‬
‫אנחנו בשעשועון, אז תצטרכו לנחש.‬
‫לא?‬
‫מוזר, כי הפתרון נמצא כאן, לנגד עיניכם.‬
‫הוא חבר שלי.‬
‫או לפחות חשבתי כך.‬
‫כבו הכול!‬ ‫-קטעו את השידור!‬
‫אני בבית! סליחה שאיחרתי, מותק!‬
‫התוכנית כבר התחילה?‬
‫לוצ'יה?‬
‫איפה כולם?‬
‫מה עם התוכנית?‬
‫הטלוויזיה מקולקלת?‬
‫מה קורה?‬
‫אסתר, איפה אשתי?‬
‫היא יצאה.‬ ‫-מה זאת אומרת, "היא יצאה"?‬
‫לאן היא הלכה?‬
‫ללונה פארק.‬
‫עוד תראי. אבא שלך‬ ‫ידבר עם סבתך והוא ישלים עם זה.‬
‫בסופו של דבר, אם חושבים על זה,‬ ‫היא ואימך הצילו את חייך.‬
‫מה אמרת לו, ששכנע אותו לבוא לדבר איתי?‬
‫אני לא יכול לחשוף את סודותיי.‬
‫זהירות, אתה מדבר כמו עובד לונה פארק.‬
‫ברוכים הבאים! ‬
‫מחסנית מלאה, חמש לירות. שלוש קופס…‬ ‫-הם בני דודיי.‬
‫תהיו בשקט ותבואו.‬
‫נלך לשתות קפה.‬
‫בואו. קדימה.‬
‫נראה לי שבאו לתפוס אותך.‬ ‫-חשבתי שהם בני הדודים שלך.‬
‫משפחה נחמדה, אה?‬
‫רוץ!‬
‫קדימה, קאניו!‬
‫סליחה!‬
‫סליחה.‬
‫בוא!‬
‫אם הקמנו את הדבר הזה…‬
‫בוא!‬
‫לא אמרתי לך להישאר בבית?‬ ‫-תישאר אתה בבית.‬
‫התרגשות רבה מדי מזיקה לך.‬
‫הרגשתי שאדלה בחיים, שאני צודקת.‬
‫אתה חושב שאתה יודע מה מזיק לי?‬
‫להשאיר את הרגשות האלה עמוק בפנים.‬
‫מתוך פחד.‬
‫פחד להיראות כמו משוגעת, מטורפת.‬
‫ואתה יודע מי גורם לי להרגיש ככה? אתה!‬
‫כשאתה מרפה את ידיי כי זה נוח!‬
‫אבל אני רוצה להכיר את הבת שלי.‬
‫ואם זה לא בסדר מצידך, אהובי…‬
‫זו בעיה שלך.‬
‫לא! חכה לקרון הבא!‬
‫הייתי כאן קודם!‬
‫ראית את זה?‬
‫קדימה, קאניו.‬
‫לא!‬
‫מה לעזאזל הם עושים פה?‬
‫מניאקים.‬
‫הדבר הזה בטיחותי?‬
‫לא!‬
‫- לר' קסטניולי וכותבי‬ ‫היסטוריית הלונה פארק ברומא -‬
‫תרגום כתוביות: רינת זוהר-מנחם‬