SERIÁL NETFLIX
Kde je Antonio?
Támhle s těma lidma.
Kdo z vás je Antonio?
- Jste to vy? - Ano, já.
- Hej! - Ty parchante!
Chceš mě zneužít?
A pošleš dceru? Ty svině!
Zkus to udělat teď!
Dost!
Hej, to stačí!
O co ti jde?
Už nikdy nemanipuluj s mojí rodinou!
S někým sis mě spletl.
Co se tu děje?
Hej, tebe znám.
Jsi ta ženská s kočkou.
Jak dlouho nás sledujete?
Ne.
O co vám sakra jde?
Ta svině prohlašuje, že je moje dcera.
O čem to mluvíš?
Máš nějaké potíže? Chtělas ty lidi podvést?
Vážně to nevíš?
Co jako?
- Ty to fakt nevíš. - Neměl jste mu to říkat.
Vypadněte! Běžte!
Styďte se.
Proč…
jsi mu řekla, že jsi jeho dcera?
Protože jsem.
Co tím myslíš?
Mirando?
Moc mě to mrzí, Antonio. Vysvětlím to.
Tati!
Tak, dámy a pánové, to je pro dnešek vše.
Ale nebojte, my se vrátíme.
Děkujeme naší kapele, třem soutěžícím
a také Sandru Rallimu
a všem, kdo se na nás doma díváte.
Uvidíme se v příštím díle Musichera.
Bravo!
Giggi.
Díky, Sandro.
- Byl jsi skvělý. - Děkuju moc.
Giggi, málem jsi mě rozplakal. Opravdu. Chci s tebou mluvit.
- O čem? - O tvé budoucnosti.
- Bravo. - Děkuji.
- Dobrá práce. Bravo. - Díky moc.
Úžasné, Giggi.
- Nečekaný úspěch. - Díky.
- Sandro, můžeme si promluvit? - Samozřejmě.
- Promluvíme si. - Omluvte nás.
- To je tvá agentka? - Ano. Je velmi vyrovnaná.
- No? Jaký jsem byl? - Dobrý. Skvělý.
Co chcete?
Takže jste teď s Giggim nejlepší kámoši?
Proč? Vadí to?
- Kdo jsou ti dva? - Nevím. Jeho kámoši.
Moc se odhaluješ.
Vy jste řekla, ať se chovám normálně.
Jo, ale teď je to jiný.
Nemám to říkat, ale někdo tě viděl.
- Co viděl? - Víš, co viděl.
Řeším to, ale do té doby si dávej pozor, s kým se bavíš.
Řekněte mi pravdu. Půjdu do vězení?
Ne. Mám přátele, kterým se dá věřit.
A jaká je cena těch přátel, kterým se dá věřit?
Myslíš, že se někdo někoho zbaví levně?
Zbaví? Myslíte „koupí“, ne „zbaví“, že?
Lidem jako my se to zdá divné,
ale ne každý se dá koupit.
Musím s ní mluvit.
- Jestli je to vážně Adele, tak… - Mami.
Neboj. Všechno teď napravíme.
Nedělej ze mě hloupou.
Proč jsi mi to neřekla?
Protože jsem jí to slíbila. Potřebovala čas.
Stejně jsi mi to měla říct.
Seznámila jsem vás, byly jste spolu.
Jasně. Na čaji jako dva cizí lidé. Prosím tě.
Nechtěla jsem, aby mě nenáviděla.
Dobrý večer, vážení.
No? Jaký jsem byl?
Kde je můj fanklub?
Co se děje?
Noční můra.
Skutečná noční můra.
Mami.
Byl jsem tak zlý?
Tati, otevři!
Antonio, otevři ty dveře,
nebo je vylomím.
Antonio!
Otevři dveře!
Už dost. Nechte toho.
Tohle je normální. Jen ať vychladne. Přejde ho to.
- Hleď si svýho. - Hledím.
Přiměla jsi ho uvěřit, že má dceru,
a on se vzdal svobody.
- Tak to není. - Tak jak to je?
- Čarodějnice! - Já ti ukážu!
- Babi, uklidni se. - Ubožačko.
Každý teď ví, co jsi zač.
Sklapni.
Drž hubu!
Je šílená.
To já. Já jí řekl, že když si promluví s otcem,
tak to bude v pořádku.
Jestli tam Tullio šel, Nora je na dně.
To asi ano.
Máma celou noc nespala. Chce všechno vědět.
Taky bych to rád věděl. Proč jsi mi to neřekla?
Slíbila jsem to.
Je to moje dvojče, proč to nikdo nechápe?
Prý dvojče. Je to podvod.
Není, Giggi.
Co budeme dělat?
Mě se ptáš?
Já jediný jsem to nevěděl.
- Nezlob se. - Ne.
Nebudu. Ale dejte mi chvilku.
Nechtěli jsme to.
Promluvím s ním.
- To je děsný. - Matteo.
Matteo, počkej!
Zastavíš se, prosím tě?
Co?
No tak, teď není čas se hádat.
Je to má snoubenka a nevěří mi.
To není pravda. Slíbila Noře, že to nikomu neřekne.
Prosím, usmiřte se. Nechci nést vinu i za tohle.
Usmíříme se.
Ale je hrozné, když tě tak vynechají.
- I ty. - Co jsem udělal?
Opravdu?
Proč jsi mi neřekl pravdu o Rallim?
Přesně tak. Tak vidíš.
Co se stalo? Všichni vás hledají.
Tebe taky a radši ať tě nenajdou.
Co jsi provedl?
Cože?
Chtějí tě zabít.
Máš se kde schovat?
Ne, já…
- Nevím… - Hej. Dívej se na mě.
Ať to bylo cokoliv, jedou v tom i moje děti?
- Jen Nora. - To není moje dcera.
Ale jestli v tom jede,
schovej se u nich.
Nikoho nežádej o pomoc, ani policii. Jasné?
Odkud to všechno víte?
Neptej se. Chci všechno srovnat.
Poslouchej,
neříkej mé rodině, že jsi mě tu viděl.
Musím ještě něco napravit.
- Kávu, mami? - Ano, zlato.
Byly jste s Adele v kočárku.
A na procházku vás nebrala chůva.
Ve snu jsem to byla já.
Měla jsem to být já.
Adele se najednou rozepne a vyskočí z kočárku.
Hned ji uvidím.
Chytnu ji za ruku a pevně držím.
Otočí se a usměje se, ukáže ty svoje rozkošné zoubky…
- Mami… - Díky, zlato.
Ten sen jsem neměla už roky.
Mami.
Poslyšte,
něco jsem vám neřekla.
Adele nebyla v parku, když ji kolotočářky našly.
Byla zamčená sama ve sklepě.
- Cože? To nedává smysl. - Dává.
Její babička viděla u té budovy
vysokého muže s hůlkou.
- Alfia? - Asi ano.
Viděli jste, jak táta reagoval na tu jeho fotku?
- Táta? - Vážně si myslím, že táta něco ví.
Nikdy mi nic netajil. Ani o naší dceři.
Přesně. Je to náš táta, Roso.
Budem ho teď brát jako cizího?
Aspoň si s ním můžem promluvit.
Opravdu jste to nečekal?
Platíte mi, abych předstíral, že ji hledám.
Ne abych ji našel.
Co je to za lidi?
Nevím. Nemám zdání.
Tentokrát to opravdu vyšetřete.
Najděte důkaz, že je to podvod.
Ti šmejdi musí mít záznamy v trestním rejstříku.
Teď uděláte tohle.
Půjdete si domů odpočinout.
Ani nápad. Půjdu na stavbu.
Nechci se vidět s rodinou.
- Nakonec budete muset. - Vím.
Proto si musíte pospíšit.
Běž za Mirandou.
Jestli tě podvedla, musíš to vědět.
Nikdo mě nepodvedl. Neopovažuj se to říkat.
Přesvědčily tě, že je to tvá dcera. To je zrůdné.
- Já bych zešílel. - Jo.
Co?
Stella nebyla zrůda.
Bylo to za války.
Bylo povoleno vše. Pro nás i pro ně.
Krucinál, přinutily tě vychovat cizí dceru!
Sklapni!
No tak.
Nora je moje.
- Tumáš. - Díky.
- Vrátím je. - Ne. Řekni, co se děje.
- Včera v noci… - Později. Přísahám.
Ahoj.
Obleč si to.
V těch tvých šatech si tě hned všimnou.
Podělal jsem to a stejně mi pomáháš?
Dělám to pro sebe.
Nevypadáš, že vydržíš mučení. Prozradil bys mě.
Tak díky.
Jak to jde s tátou?
Nechce mě vidět.
Přesvědč ho. Nezdržuj se tu se mnou.
Já mu ale nechci říct pravdu.
A on ji nechce slyšet. Proto se schovává.
Na schovávání je pozdě, ne?
Snad není pozdě i pro nás.
Každopádně si myslím, že tvůj nový táta je nějaký špion.
Nedivila bych se. Je bohatý a úplný vůl.
Ale riskoval, aby mě ochránil.
- Asi za to něco potřebuje. - Možná.
Ralli je asi fakt nedotknutelný.
Co když je to taky špion?
Podle novin jsou dneska špioni všichni.
Nebo špehovaní. Jako my.
- Dobré ráno. - No?
Co ten tu dělá v těch šatech?
Je v maléru. Musíme mu pomoct.
Nemáme dost vlastních problémů?
Prosím. Je to jenom na chvilku.
Tak jo.
Potřebujeme výpomoc na střelnici.
Díky.
Je pořád u vás, ale najednou zmizí?
Co jeho rodiče? Jste teď kamarádi, zeptej se jich.
Ptal jsem se. Nic neví.
Asi utekl.
Má horkou hlavu.
Neřekneš mi, co provedl?
Víš, jak jsem pro tebe makal před válkou?
Kdybych ti pokazil podlahu, nezaplatil bys.
Jistěže ne. Dělám to tak pořád.
Byls dobrý šéf.
Chci být taky dobrý šéf.
Já nemám šéfa.
Všichni ho máme.
Bez velení by se svět obrátil v chaos.
Jo. Za války naše velení fungovalo opravdu skvěle.
Honem toho kluka najdi. Je to vážné.
Ať nemusím použít kompro.
Vydíráš mě?
Chceš o vše přijít?
O svou ženu,
o děti,
o nebe nad hlavou?
Poté, co jsme dvacet let přáteli?
Spolupracuješ s tajnou službou, protože jsme přátelé?
Ne protože jsem tě kryl, když jsi zabil přítele?
Teď.
Díky.
Co tu sakra děláš?
Pomáhám mu.
Nevypadá, že potřebuje pomoc.
O co ti jde?
- Ona potřebuje pomoc. - Co to děláš?
A já ji bez problémů ochráním.
Hej! Hráblo vám?
Dost už!
Fajn, jak chcete.
Giggi, kam jdeš?
Poslyš, máma je úplně šílená.
Chce do lunaparku za Norou. Jedeš taky?
Ne.
Ani náhodou.
Už jsi to zvorala dost.
Co jsem zvorala?
Muselas hledat svoji sestru, co?
Naši sestru. Co je to za absurdní otázku?
Pro tebe nikdy neexistovala.
A pro tebe?
Já ještě nebyl a tys byla mimino. Co ty víš?
Vím, jak to ublížilo rodičům.
To teda ne.
Díky mně se rodiče postavili zpátky na nohy.
Díky svému šťastnému a veselému synovi.
Rodinný šašek se vrátil.
Copak? Nerozesmál jsem tě?
Proč říkáš tak hrozné věci?
Asi změním svůj výstup.
Stejně tu všechno vyplouvá na povrch. Nevidíš?
Co tu dělá Ralli?
Jedeme na konkurz.
Ne, Giggi. Řekni mu, že máš práci.
Tady?
Tady nemám co na práci.
SCÉNA 1
Klid. Mám dost pro všechny.
Giggi z Musichera!
Jo. Giggi Gabrielli. Běž.
Promiňte!
Podepíšete se mi?
Jistě.
Jak se jmenuješ, krásko?
- Franca. - To sedí.
„France.“ Mám tam dát i telefonní číslo, Sandro?
Zpomal.
„France. S láskou Giggi.“
- A je to. Celé. - Děkuju.
A teď nás pusťte, máme práci.
Bravo!
Panebože!
Omluvte nás.
Kdo je to?
Nehýbej se. Nekřič. Stejně nás nikdo neuslyší.
- Mlč! Ani… - Střih!
Sandro, takhle to nejde. Rozpoutej svůj hněv.
Musíš ji napadnout.
Jasně. Pardon. Zkusím to znovu.
Dobře. Zkus to znovu.
Vyplivneš tu žvýkačku, prosím?
Dělej. Znova.
No tak. Neboj. Do toho.
Nehýbej se. Nekřič. Stejně nás nikdo neuslyší.
Proč bych křičela?
Nevyděsil by ani dítě.
Střih.
Sandro, já ti to zopakuju.
Býval jsi dobrý kluk, ale život ve velkoměstě tě změnil.
Bojovals, abys uživil rodinu, nemáš co jíst
a ona tě provokuje a pak tě odmítne.
Rozumíš? Chci,
abys předvedl svou temnou stránku.
Temnou stránku?
Ten nemá temnou stránku.
Neboj se. Do toho.
Dělej. Vyplivni tu žvejku.
Vyplivni tu blbou žvejku!
- Neřvi. Nikdo tě neslyší. - Pusť mě!
Ty děvko, který části jsi nerozuměla?
Ty mě nemáš ráda? Nemáš už mě ráda?
Copak? Jsem pro tebe moc chudej?
Pořád smrdím jak žebrák?
Přestaň!
Evo, co to kurva děláš? Teď improvizuješ?
Ona improvizuje! Máme tu hotovou divu!
No do prdele.
Tak kde jsi byl?
- Měl jsem práci. - Jakou?
Byl jsem za Bartolim.
Ať si ty lidi proklepne.
Co se stalo v tom lunaparku?
Nic.
Nic, tati?
Dal jsem tomu kolotočáři lekci.
Lekci? Jakou lekci?
Seznámil jsem ho se svou pěstí.
- To snad není pravda. - Mlč!
Chci mluvit s tou holkou.
Rozhodně ne.
Nebudeme nic dělat, dokud nebude jasno.
Ten tvůj tón se mi nelíbí.
Jak víš, že to není Adele? Jestli nám něco tajíš, tak to řekni.
Prosím.
Tamhle je! Kšá!
Kšá! Hajzlové, kšá!
Táhněte do prdele.
- Viděly jste jich víc? - Čeho?
Holubů. V oknech. Dneska.
Viděly jste víc holubů?
- Odpovězte! - Ne!
Nikdo nic neudělá. Počkáme na Bartoliho. Tečka.
Máš připravenou postel.
Teda gauč.
Nejsem unavený.
Já taky ne.
Říkám si, že bysme měli varovat ostatní.
Můžou jim ublížit, aby mě našli.
Jo, ale dáme si pozor, kde se sejdeme.
Možná už je sledují.
To je strašný.
Zkusme se trochu vyspat.
Noro?
- Co je? - Dáš mi polštář?
Tak mě napadlo,
že i s tím, co se teď děje,
jak se všechno podělalo,
to my dva máme
už od začátku…
takové nějaké…
Snadné?
Snadné.
Stello?
Stello, jsi to ty?
Kdo je tam?
Pojď se mnou, ty zmetku.
- Au! - Dělej!
Dělej, ty parchante.
Ty svině! Zabils ji? Kdo je ta chudinka?
V parku je pohřbená mrtvola!
Sklapni!
Co to kurva děláš?
Nech mě. Jdu za Antoniem!
Ne, počkej. Neříkej mu to. Počkej.
Grottovi potřebovali pozemek a já jim ho dal.
Myslel jsem, že pomáhám. O holce jsem nevěděl.
- Co je zač? - Nevím.
Ale neříkej to Antoniovi. O všechno se postarám.
- Tak se toho těla zbav. - Dobře.
A slušně ji pohřbi.
Jinak to řeknu Antoniovi a končíš.
Dělám ti laskavost. Zapamatuj si to,
až na mě budeš příště před bratrem plivat.
Všichni jsou slušní lidé.
A ten Antonio je hotová legenda, hrdina.
Nemá žádný záznam a nikdo proti němu nic nemá.
Jediný divný jsou jejich vazby na bratry Grottovy.
- Vzpomínáte na cirkus Grotta? - Neznám.
Bratři Grottovi jsou drobní podvodníci.
Makali v lunaparku, ale asi se něco stalo,
protože je Antonio vyhodil.
Oni ten podvod naplánovali?
Není důkaz, že je to podvod.
- Cože? - Poslouchejte.
Bratři Grottovi
dělají pro vašeho přítele Minnellu.
A oba víme,
že Minnella dělá pro tajnou službu.
Co? O tom jsem v životě neslyšel.
Stačilo trochu zapátrat.
To ne, to bych věděl. Znám ho z dob, kdy to byl dělník.
Minnella dělá špinavou práci pro bohaté a najímá třeba Grottovy.
V jednu chvíli jsem se zamyslel,
kdybych byl bohatý
a moje dcera zmizela, co bych dělal?
Zavolal bych někoho, kdo by předstíral pomoc,
a někoho jako Minnellu, kdo opravdu pomůže.
A to nějak souvisí s tou holkou?
Nevím. Možná ano.
Ale víte co? Já to uzavírám.
Vaše dcera není mrtvá.
A jestli jste tomu 20 let věřil, tak vás k tomu někdo přiměl.
Pohlednice. Kupte si pohlednice.
- Chcete pohlednici? - Ne, díky.
- Buráky. - Kupte si pohlednice.
Buráky!
Proč zrovna tady?
- Je to bezpečnější. - Co? Něco vám hrozí?
Teď už nám všem.
Proto máte ty směšné hadry?
Já kvůli fanynkám, aby mě nepoznaly.
- Ty jsi z Musichera? - Tak vidíš.
- Jméno? Brava. - Anna.
Díky.
Šaty, fanynky… Nechápete, že Ralli Gioiu zabil?
Fotky mluví za všechno.
- Já to věděl. Sakra. - Mluv potichu.
Mýlil jsem se.
Měl jsem ti to říct. Promiň.
Ale chtěl jsem tě chránit.
Byl jsi na policii?
Jo, ale jenom se to tím zhoršilo.
Jako by se udal sám.
Ralliho chrání tajná služba.
Obelstil mě a já na to skočil jako hlupák.
Omlouvám se.
To nic.
Nezkusíme třeba požádat o pomoc tátu?
To rozhodně ne.
Už nám pomohl dost.
Jestli má Ralli ochranu, můžu přesvědčit šéfredaktora,
aby to začal vyšetřovat…
Ne, na to nemáme čas, Matteo!
Postarám se o to.
Ale potřebuju vaši pomoc. Pojďme k vám.
Proč? Co tě napadlo?
Věříte mi?
Vy se vraťte a vy dva se mnou.
Počkat. Noro?
Můj táta prý zmlátil tvého tátu.
Mrzí mě to.
A mělas pravdu. Něco nám tají.
- Co? - To nevím.
Ale slibuju, že to zjistím.
Tak jdeme. No tak.
Pojď.
Pohlednice! Kupte si pohlednice!
Esther.
Zavolej prosím řidiče.
Ano, madam.
Jsem matka.
Musím mít nějaké instinkty, ne?
Kam chcete jet, madam?
Do lunaparku.
To je super!
- Sandro Ralli už tu je? - Spíš ne.
- Dáte jim místa vpředu? - Jistě.
- Díky. - Pojďte se mnou.
Tady se posaďte.
Promiňte, můžete se mi podepsat?
Samozřejmě.
Políbíte mě?
Děkuji.
Byl krátký, ale sladký.
Musím přiznat, že ho obdivuju.
- A trochu se o něj bojím. - Jo, já taky.
Chová se jako šašek,
ale šašci nakonec říkají pravdu, ne?
Chtěli jsme hrozně rychle dospět, že?
A teď je všechno na nás.
- Chceš se vrátit v čase? - Ne.
To bych nenašla svou sestru.
Proč jsi mi o ní hned neřekla?
Protože jsem jí to slíbila.
A sliby chci dodržovat.
To je důležité.
Ticho!
Kryso!
Já jsem nic neřekl.
Tak mi pověz,
jak Miranda tu mrtvolu našla?
Měla nějakou předtuchu.
- To určitě. - Jo, měla…
A já jsem Houdini.
Postaráme se o tělo. Zbavíme se ho.
A pak se postaráme o tebe, Ettore.
Bráchu z toho vynechte.
Na tos měl myslet dřív.
- Canio, to je on. - Kdo?
Jak kdo? Ten buržoustek.
Ten, co ho hledáme? Z fotky?
Co vždycky říkám? Tvé činy se ti vrátí.
Jdeme, Canio.
- Ahoj, babi. - Ahoj.
Dobrý večer.
- Přejete si? - Dobrý večer.
Chci mluvit s Norou.
Počkejte, paní.
Nejdřív si musíme promluvit.
Výborně, dobrá trefa. Dej mi to.
Přinesu ti obrázek.
Zaseklo se to.
Moment. Už to bude.
Mami, proč mi ten obrázek nedá?
Neboj, ten cikán ti ho dá.
Jasně. Cikán se o všechno postará.
Co to děláš?
Nebojte, umím to opravit.
Hezký systém. Prostý, ale geniální.
Kdo sakra jsi?
Nořin kamarád.
Simone Baldi.
O tom kamarádství víme.
Nevěděl jsem, že jsem slavný.
- Tady máš fotku. Ahoj. - Díky.
Promiňte.
Vím, že mi do toho nic není,
ale Nora se trápí.
Nepleť se do toho.
Byl jí rok a půl.
Nemůže za to, že ji unesli.
Nora je tu oběť, ne vy.
Nevím, jestli pravdu zvládnu.
Pravda a realita nejsou to samé.
Nora mi řekla, že jsi studovaný.
Promiň, ale nerozumím ti.
Dám vám příklad.
Kdybych jednou
chtěl požádat Noru o ruku,
koho bych se šel zeptat?
Nezlobím se. Ty za to nemůžeš.
Tvá matka vždycky říkala, že se mi podobáš.
„Vidíš ji? Má tvůj úsměv.“
Tati…
než ji odsoudíš, musíš vědět, co se stalo.
Já ti všechno povím.
Ne.
Chci znát celou pravdu, ale od Mirandy.
To je moje dcera.
Stella.
Ona vaše dítě vychovala.
Víc jich nemám.
Namalovala jsem je.
Ani se jí nepodobají.
Snažím se vám říct,
že Nora matku měla.
Je to sice těžké, ale musíte to přijmout.
Protože ani Ježíš Kristus
nedokázal vrátit čas.
Nechci, abyste vnučce zničila život.
Dámy a pánové,
dobrý večer a vítejte na hudební show roku.
Toto je Musichero!
I s naší skvělou kapelou
a ještě skvělejší Claudiou.
A s našimi třemi živými soutěžícími.
Tam jsou.
A vítám tu podruhé i našeho hvězdného hosta.
Dámy a pánové, Sandro Ralli!
Díky, Sandro. Vrať se na své místo.
Ještě trochu ustup.
Dnešní show bude nezapomenutelná.
Nezapomenutelná, ale speciální.
Přeci jen, v Musicheru je vše speciální,
uvnitř té kouzelné krabičky zvané televize.
Odsud vidím vše a dostanu se všude.
Proto…
jsem se rozhodl ukázat vám důkaz.
Netýká se ale hudby,
jak se mylně domníváte. Ne.
Ukážu vám důkaz o vraždě.
Nevím, jak jinak
bychom dosáhli spravedlnosti.
Poznáváte ho?
Zbláznil se.
Je to kvíz, takže můžete hádat.
Nic?
Zvláštní, protože řešení je přímo tady před vašima očima.
Je to můj přítel.
Nebo jsem si to myslel.
- Vypněte to. - Nevysílat!
Jsem doma. Promiň, že jdu pozdě.
Už ta show začala?
Lucio?
Kde jsou všichni?
A co ta show?
Pokazila se televize?
Co se děje?
Esther, kde je moje žena?
Šla ven.
Jak to myslíš?
Kam šla?
Do lunaparku.
Uvidíš. Táta si promluví s babičkou a vyrovná se s tím.
Nakonec ti máma s babičkou asi zachránily život.
Jak jsi ho přesvědčil, aby za mnou šel?
To ti nemůžu prozradit.
Pozor, mluvíš jako kolotočář.
Vítejte. Jeden zásobník za pět lir.
- Tři… - To jsou bratranci.
Pojďte s náma.
Jo, jdeme na kafe.
Pojďte. Jdeme.
- Nepřišli pro tebe? - Nejsou to tví bratranci?
Prima rodinka, co?
Běž!
Jdeme, Canio!
Pardon!
Pardon.
Jdeme! No tak!
Když jsme to postavili…
Jdeme.
Nemělas zůstat doma?
Ty zůstaň doma.
Tolik emocí ti škodí.
Cítila jsem, že Adele žije, že mám pravdu.
Víš, co mi škodí?
Držet ty emoce v sobě.
Ze strachu,
že budu vypadat jako šílenec.
A víš, kvůli komu to tak mám? Kvůli tobě.
Tys mě z pohodlnosti odrazoval.
Ale já chci dceru poznat. Hned.
A pokud ti to vadí, lásko,
je to tvůj problém.
Ne. Počkejte na další.
Já tu byl první!
Vidělas to?
Dělej, Canio.
Ne!
Co tam sakra dělají?
Pitomci.
Je to bezpečné?
Ne!
ROSSANĚ CASTAGNOLI A KOLOTOČÁŘŮM, KTEŘÍ PSALI HISTORII ŘÍMSKÉHO LUNAPARKU
Překlad titulků: Petra Babuláková