Öken-exoplanet - Planeten Dune
Fraktskeppet är redo att lyfta. Besättningen är ombord.
Jag är klar. Men jag hade problem med min senaste sökning.
Har ni mixtrat med min utrustning igen?
Strunt samma. Jag tror att vi har allt vi behöver.
Uppfattat. Vi lyfter strax och det är inte en sekund för tidigt.
-Syrenivåerna ser inte bra ut. -Jag gillar inte hur vulkanen ser ut.
-Ja, vi drar innan hon exploderar. -Okej. Jag ringer basen, vi drar.
Space Force, det här är IMC-5. Alla är ombord och vi är redo att åka hem.
Uppfattat, IMC-5. Ni har tillstånd att återvända. Trevlig resa, grabbar.
Mayday! Mayday! Det är är IMC-5!
-Vi upplever seismisk aktivitet. -Föråt IMC-5, men vi...
Kom in, basen!
Bryant!
Space Force interstellära operations-bas
Chase, det här är Space Force räddningsenhet 4A på väg
att lossa en trasig transportfarkost från huvudflygleden, över.
Det är kapten och du har fortfarande inget tillstånd, löjtnant Young.
Med all respekt, kapten. Hu länge tänker ni vara barnvakt?
Så länge du har problem att lyda order, löjtnant.
Ja, kapten, men ni har säkert bättre användning för er bästa pilotpraktikant.
Jag vet fortfarande inte om du är min bästa eller sämsta praktikant.
Jag var alltid bäst i klassen, ma'am.
-Det låter som att hon är din bästa pilot. -När hon lyder order.
Och det är därför löjtnant Young slipper villkorlig dom
genom att hålla sig till de vanliga arbetsprocedurerna. Inte sant, Astrid?
Jag är här för att följa reglerna, kapten.
Jag ser det. Visa mig att du kan följa order, så hamnar du på väntelistan igen
för skvadron 1A, det lovar jag.
Det kommer ta en evighet att återvända till räddningsteamet.
Upprepa det du sa, Astrid. Jag hörde inte.
Jag sa uppfattat, ma'am. Kapten.
Den ryska federationens rymdstation
Avstånd till mål
Löjtnant Young, ett akut nödsamtal 32 grader, 4-86, 50 kilometer bort.
Den ryska solenergifarmen "Zolotse" har misslyckats med en rymdpromenad.
-Kapten, hörde ni? -Astrid, det här är major Hawkins.
Solenegerifarmen lyder endast under ryssarna.
Du hörde majoren. Håll kursen och låt dem sköta räddningen själva.
Vår 1A-räddningsfarkost är redo att lyfta om det behövs.
Men solenergifarmer sköts oftast av en enda person.
Håll dig till farkosten, inte kosmonauten.
Statusuppdatering. Syrenivå-mätning i dräkten har utlöst en biometrisk APB.
Kosmonauten Vasily Petrakov är i nöd. Hans luftreglage har fastnat.
Syret förbrukas snabbt. 58% återstår.
Kapten, vi har gott om luftreserver och det finns ingen rysk farkost i närheten.
Även om team 1A lyfter nu, så kommer Petrakov att dö.
Statusuppdatering. Kosmonautens syrenivå 16%.
1A är redo för räddningsaktion och 5A är 40 kilometer från målet.
-Okej, Chase, har 1A lyft? -Om T minus fem minuter.
-Jag har inget val. -Astrid.
Han kommer att dö därute!
Astrid? Du är ur kurs. Vänd tillbaka och avvakta.
Jag är ledsen, Chase, men nej. Jag kan inte låta honom dö.
Du kan reglerna. Han är inte din prioritet, utan farkosten.
Mayday, Mayday... Jag får ingen luft. Snälla, hjälp mig.
Mayday, Mayday...
Han vet att de inte hinner dit i tid och meddelar oss på engelska.
Centralledningen, jag får ingen luft. Skicka hjälp.
Major Hawkins, jag tänker rädda den ryska kosmonauten.
4A, det är en direkt kränkning av internationella lagar.
Team 1A har fått klartecken. Avbryt uppdraget.
Major, jag är ledsen, men jag hör inget. Jag förlorar radiosignalen.
-Intel, kosmonautens status? -Syrenivå 11%.
Avaktivera skyddssystemet. Jag vill ha full kontroll för att nå solenergifarmen.
Skyddssystemet avaktiverat.
G-kraftspåverkan 4,2%. Kollisionsvarning i nuvarande bana.
Backa längs lastsidan 40 procent!
Intel, förbered trycksänkning för kosmonauten.
Använd robotarmen för att dra in honom.
Räddningsuppdraget utfört.
Löjtnant Young, rapportera till kommandosatelliten omedelbart.
Du ska överlämna dig till militärpolisen när du anländer.
-Ja, sir... -Varning. Astrid, du är efterlyst
-av militärpolisen. -Jag vet, Intel, tack.
Varför var du tvungen att vara ryss?
Militärpolisen är på väg. Ge mig din sökanordning och biometriska sökare.
Det här var exakt det som satte dig i klistret senast.
Du vet vad som hände. Jag skyddade besättningen från rymdskrotet.
Ingen bryr sig.
Du orsakade en olycka, förlorade ditt skepp och all trovärdighet.
-Jag räddade liv, ma'am. -Vet du vad? Även på pilotutbildningen
var du jobbig, men jag intalade mig själv: "Nej, fortsätt att utbilda henne."
"Hon är en lovande pilot."
-Jag trodde verkligen på dig. -Chase!
Kapten. Jag var tvungen.
Vi är inga stridspiloter och som en räddningsdivision
arbetar vi för militären och vet du vad det innebär? Att det är min karriär med.
Vi vet inte ens vem kosmonauten är. Vi vet inte om han är KGB.
-Jag kan inte hjälpa dig. -Ni tänkte låta de andra rädda honom.
-Jag förstår inte skillnaden. -Gör du inte?
Skillnaden är att de har tillstånd för utländska medborgare, men inte du.
Du bröt mot de militära reglerna genom att inte lyda en direkt order
och ett internationellt avtal mellan Ryssland och USA.
Han såg insidan på ett räddningsskepp, inte en stridsfarkost.
Du avgör inte vad som är viktigt.
Du vet... Jag skyddade dig sist, men...
...det här är för mycket.
Det måste finnas nåt annat alternativ än att spärra in mig. Rehabilitering kanske?
Nej, jag slutade vara snäll sist. Du är en duktig pilot,
men jag kan inte övertala ledningen längre.
Kvalificerar jag mig för diciplinära åtgärder? Hårt jobb slår en cell.
Ma'am, ni är inte skyldig mig nåt, men hamnar jag i fängelse
är det slöseri på min talang och er utbildning.
Dömer ni mig till straffarbete lovar jag att återgälda er.
Om jag yrkar för straffarbete kommer du flyga ett F-Level-bogserskepp
-och utföra samhällstjänst. -Okej, så ett MOLV--skepp alltså?
Ja, det lägsta som finns, och ett farligt uppdrag där du jobbar med andra dömda.
-Får jag inte flyga själv? -Nej, inte längre.
Okej, jag fattar.
Major Hawkins, det här är kapten Chase. Jag yrkar för straffarbete.
Hawkins godkänner.
Ja, före detta löjtnant Young åkallar sin rätt till att få sin röst hörd
och ber om hårt straffarbete i paritet med domen.
Skippa pappersarbetet. Hon kan börja idag. En fraktfarkost lyfter 1700.
Den fraktfarkosten?
Okej.
Du är inne. Du ändrar dig nog om fängelset när du träffat besättningen.
-Jag lovar att återgälda dig. -Du ska till ett annat solsystem
på ett sistaminuten-uppdrag och då menar jag det.
-En ökenplanet. -Planeten Dune?
Ett fraktskepp ska bogseras med sex besättningsmedlemmar.
De rapporterade ett maskinfel när de skulle lyfta och sen förlorade vi kontakt.
Vi skickar dit er för att rekognisera och rädda.
Ma'am, jag menar det. Jag står i skuld till er.
Hämta din nya uniform, kolla skeppet och rapportera till mig 1630.
-Tack så mycket. -Stick nu.
-Astrid, träffa din nya besättning. -Läget?
-Du måste vara Astrid. Du är känd. -Som om det vore tatuerat i pannan.
-Men jag ska försöka ändra på det. -Visst.
Jag är mekaniker och det finns inget jag inte kan laga, så vida det inte förstörts
-av en oansvarig pilot. -Tur att vi inte har några såna här då.
Du lydde inte order och förlorade ett skepp, visst?
Min motor slocknade när jag räddade någons liv.
Och därför ger du guidade turer till kosmonauter?
-Låt oss klargöra en sak. -Lugna ner er.
Det här är den enda besättning du har nu.
-Tjena. Jag är Ronnie, din styrman. -Trevligt att träffas.
-Jag känner till dig. -Jag finns på alla interstellära kameror.
Det tog en evighet för dem att ta fast mig.
De sa kåken eller en riskabel straff- flygning, så jag sa: "Låt mig flyga."
En duktig styrman klarar vad som helst, som en vågad räddningspilot, visst?
-Ja, du är åtminstone fri nu. -Det skulle jag inte påstå.
Jag har den här lilla souveniren och kan inte gå för långt hemifrån.
Tja, ska vi sätta igång? - Brad!
-Förlåt, vad har jag missat? -Inget. Jag presenterade er pilot bara.
Jag heter Brad, bogseroperatör. Sitter något fast tar jag loss det.
Allihopa, det här är Astrid Young, tidigare löjtnant
på Space Force räddningsdivision och en av våra största tillgångar.
Tyvärr även en av våra största nackdelar, men som tur är tror jag på rehabilitering
och inte straff, så svik mig inte. Ni ska lyfta 1700.
Ni hörde henne. Lasta på sakerna.
Är det där vårt skepp? Jag trodde att jag skulle straffas.
Det ska du. Där har du skeppet.
Okej, besättningen är här. Se till att allt är på plats.
-Brad, behöver du hjälp? -Nej.
-Astrid! -Löjtnant.
Är det så du vill ha det? Okej, löjtnant.
Allt är på plats och besättningen fastspänd.
Besättning, gör er redo för att lyfta.
Se inte så orolig ut. Vi vet vad vi gör, löjtnant Young.
MOLV-1, ni har tillstånd att lyfta. Vi vill varna för asteroidspillror
-i närheten av rutten. Var försiktiga. -Uppfattat.
-Växlar upp. -Upp en kvart.
Kursen uttagen. Full fart framåt.
Snyggt lyft, pilot.
-De gav oss det värsta skeppet. -Så illa är det inte. Det tar oss dit.
Vi har tur om ingen nyser ett hål genom skrovet.
Då så, Ronnie. Behöver ni mig inte här masar jag mig ner i maskinrummet
-och kollar igenom allt. -Kan du skynda dig?
Jag vill ha en full rapport när du är tillbaka.
Ja, chefen.
Det är löjtnant.
-Löjtnant, chefen. -Jag får en känsla att vi har ett problem.
-Jag vet inte, kanske det. -Det är inget problem, okej?
-Glad besättning, glatt skepp, visst? -Nån som stjäl skepp med bogserlina
-ska nog inte tala om något för oss andra. -Jag var pank.
Många är panka, men bara för det...
Asteroider! Ta fram kartan.
-Skeppets avståndsmätning suger. -Vi är tre garder ur kurs.
Jag tar tillbaka oss manuellt.
Skit också, en skada på syrbord sida. Vänta, vad gör vi i ett asteroidfält?
-Hur gick det till, Astrid? -Vi förlorar tryck! Rebecca?
Jag håller på. Tryck utjämnat.
Skador på styrbord sida.
Fler goda nyheter. Landningsstället är rostat.
Det är lugnt, vi använder skidorna istället för hjulen.
-Skidor? -Det är sand, vi kan glida in.
-Vi har lämnat fältet. -Lämnat fältet?
Vår nya pilot fattade inte ens att vi var på väg mot ett asteroidfält.
Avståndsmätningen är trasig. Vi hade problem på förra resan med.
-Någon fixade den inte, Rebecca. -Du vet att jag inte hann.
Rebecca, det är ingens fel. Vi var tre grader ur kurs. Inget tycks funka här.
-Ni hanterade det bra. -Inte ditt fel den här gången i alla fall.
Passa dig, civilist. Vi har en lång resa framför oss.
-Vill du slåss? -Vi klarade oss helskinnade i alla fall.
Det räcker för mig.
Kolla upp skadorna på skrovet och ta reda på vad som lossnade.
Brad, städa upp härinne.
-Vad är hennes problem? -Rebecca tycker inte om någon.
Det har jag fattat, men särskilt inte mig.
Hon är femte generationen Space Force. Hela familjen är inbitna militärer.
Så kommer du hit och annonserar att regler inte betyder något.
-Ta in det bara, du begåvade. -Okej, jag har fattat.
-Hur hamnade hon här? -Jag vet inte.
Men jag vet att hon är förbannad för att du kom så lätt undan
-med att ha brytit mot militära regler. -Skulle det här vara lätt?
Ja, jämfört med alternativet.
-Du har högt uppsatta vänner. -Men inte tillräckligt högt.
Se mig förstöra ett skepp och försöka komma undan med det.
-Okej då. -Håll låg profil i några dar
-så kan du bli en hyllad löjtnant igen. -Så är det inte alls.
Du hade kunnat lura mig. Vad vet jag? Jag spenderar mest tid i en cell.
-Får jag fråga dig vad du gjort? -Det kan du.
Jag ska kolla skeppet. Något har gått sönder nånstans, det kan jag garantera.
Påbörjar landning på planeten Dune. Startar omloppsboosters.
-Gravitationen saktar ner vår bana. -Uppfattat. Okej, Rebecca, hur ser det ut?
Jag ser fortfarande en skada, men skidorna är hela.
-Okej, Brad, var beredd. -Ankaret redo.
Okej, håll i er. Jag ska ta ner oss så nära fraktskeppet som möjligt.
Tar vi oss ner, tar vi oss upp igen. Det påminner om mitt senaste jobb.
-Var det så du hamande här? -Jag varken bekräftar eller dementerar.
Luften är sotig av vulkanen, så jag kan inte läsa av något.
-Atmosfären skickar tillbaka signalen. -Då får vi göra det på traditionellt vis.
-Få fram sikten och ta ner henne. -Lugn, vi vill inte slå runt.
Jag vet. Jag ökar trycket och gasen därbak.
Enligt klimatdatan ska atmosfären vara helt klar.
Sen när har Space Force haft rätt om något?
De fick ju in dig, visst?
Jag både ser och hör nu. 150 meter. Ställer om klaffar från 30 till 40 grader.
Det blir en hård landning.
-Ta ner landningsskidorna. -Okej nu, Brad!
Jag fixar det.
Bogsersystemet redo. Släpper ner ankaret.
Bra jobbat, allihopa. Låt oss hitta fraktkeppet och ta oss härifrån.
-Jag trodde att det var vinter här. -Det är det. Vänta lite.
Det är för varmt.
Det är verkligen varmt.
Jag tror att den exploderar snart.
Då får vi skynda oss.
Var försiktiga.
-Var är fraktskeppet? Det borde vara här. -De landade nog längre bort.
Vänta, det är ett spår här.
-Rätt ner i sanden, som om det släpats. -Ett så stort skepp kan inte bara släpas.
Var på er vakt.
Vänta.
Jag ser det därborta.
-Perfekt. -Vi lyfter igen inom en timme.
Vänta lite. Stanna!
Ja, löjtnant?
-Det är nåt som inte stämmer. -Vad då? Jag ser ingenting.
Det är ingen härute. De borde leta efter oss.
De är väl därinne för att undvika värmen som vi borde.
Ni fattar inte. När en räddningsfarkost kommer borde de avfyra en nödraket
eller skicka ut ett markteam som möter oss. Det är inte en enda person här.
Det är en besättning på sex, löjtnant. Är någon skadad finns det inget markteam.
Vi har inte sett någon, det är ett dåligt tecken.
Vi vet inte ens varför de är så långt från landningsplatsen.
Några av dina ryska vänner kanske dök upp och hjälpte till?
De är inte mina vänner och jag är den enda som brutit mot avtal på sistone.
Det är bara dem här på planeten, visst? Så vad kan ha hänt?
Det är vad vi ska ta reda på. Vi måste vara redo för allt, så håll ihop
-och jobba snabbt. -Uppfattat, chefen.
IMC-5, det här är MOLV-1, er räddningsfarkost, kom in, över.
IMC-5, det här är MOLV-1, hör ni mig?
Inte bra.
Okej, låt oss se vad vi har att göra med. Vi kollar besättningen
och drar bogserskeppet närmare. Brad och Rebecca, ordna bogserlinan.
Ronnie och jag intar position.
Vi måste skynda oss. Syrenivån sjunker mer än jag hade hoppats.
Det är bara 10 procent mindre än på jorden, som en vandring på medelhög höjd.
-Lätt som en plätt. -Det är en aktiv vulkan 2,5 mil bort.
Och vi vet vad vi gör. Vi hade jobbat ihop innan du dök upp.
-Sölar vi förlorar vi syre. -Vi kanske borde gå och hämta syre.
Lyssna på mig! Vi måste hålla ihop.
Vi kanske får ett svar när jag avfyrat nödraketen.
Du skämtar med mig.
-Det är en familjeklenod. -Hoppas att det är vatten i den.
-Vad är det här? Bensin? -Det är hembränt, men det var en present
-från min mamma innan hon dog. -På riktigt? Mammas hembränt?
Ja, min mormors mormors mor var hembrännare under förbudstiden, och?
-Trevligt. Var du full på vägen hit? -Nej, det var jag inte.
-Men du drack, visst? -Jag tog en drink, okej?
-Vad? -Jag visste det när jag läste din mapp
att du måste ha varit packad när du kraschade ditt skepp.
Jag var inte packad. Jag räddade en besättning när jag såg bråte
från deras skepp på väg mot ISS, så jag tog egna beslut och avvärjde det
och förstörde motorn. Sen tog jag en drink. En drink för att lugna ner mig.
-Lugnade du ner dig efter asteroiderna? -Nej, men tack för omtanken.
Det här säger något annat.
-Jag behöver det inte ens! -Bra, då kan jag väl hälla ut det?
Nej, varsågod.
Okej, kom.
-Tja... Så vad gör vi nu, löjtnant? -Då vet vi vad som hände besättningen.
Nej, vi vet ingenting. Det kan fortfarande finnas överlevande därute.
-Vi måste ta oss ifrån planeten. -Nej, vi måste hitta överlevande.
-Sen kan vi åka. -Men vi kan inte gå ut dit igen.
-Vi får nog vara kvar här ett tag. -Tänk om den borrar sig igenom stenen?
Bra poäng. Det kan vara maskar härinne. Vi vet ingenting.
Har någon vapen på sig?
Det är inte mycket, men bättre än ingenting.
Mot den där masken?
Om den kunnat ta sig över sten hade den följt med in, så vi borde vara
säkra härinne. Åtminstone nu.
Okej, vi går längre in. Det kanske finns en annan utväg.
Tänk om vi hittar något annat härinne? Något värre?
-Vad skulle kunna vara värre? -Något som tvingades fly från masken
och fastnade härinne som också är hungrig.
Du har en poäng. De kan nog fortfarande känna oss så här nära ingången. Vi drar.
Ronnie har rätt. De kanske försöker hitta en annan väg in.
Vi letar efter en annan utgång.
-Vad var det? -Var det en människa?
-Är det någon där? -Jag vet inte.
-Håll koll bakom er. -Uppfattat.
Hör ni mig?
Var försiktiga.
Brad, ser du något?
Vem är det? Hjälp, jag är här! Hjälp!
-Kom nu. -Hjälp!
-Är du okej? -Har ni vatten. Vatten, vatten, vatten...
Är du skadad?
Jag tror att jag brutit benet. Masken jagade mig...och jag flydde in här.
Ja, vi stötte också på honom.
-Vad är det där för uniform? -Allmännyttig tjänst.
Vi tillhör bogserteamet.
-Det svider. -Jaså? Det dödar bakterierna.
Lyssna, jag tror inte att det är brutet, men försök att inte belasta det.
-Var är resten av din grupp? -Jag vet inte. Vi spred ut oss.
Min tjej, Marilyn och resten tog sig till klippan österut...
...och jag lyckades ta mig hit.
Masken är rätt under oss.
Vi måste ta oss ifrån klippan. Det kommer att göra ont.
Jag bryr mig inte, ta mig härifrån bara.
-Den flyttar på stenarna. -Okej...
Jag hoppar över och du ger mig dem.
Den försöker ta sig igenom stenarna.
Harley, gå ut och ta tag i Astrid på andra sidan. Jag har dig här.
-Kom igen. -Nu.
Brad, kom nu.
Vi drar!
Skit också!
Vi kan inte stanna här.
-Okej, är ni redo? -Vänta, titta.
-Nej, vi måste gå tillbaka samma väg. -Nej.
Det finns en smal tunnel därborta som jag kröp igenom med ljus.
-Det är troligen en utgång. -Vet du hur man tar sig dit?
Ja, jag...
Okej, då drar vi.
Det är där.
Okej.
Okej, jag tror att det är lugnt.
Spring!
Vänta lite! Jag måste vila lite.
-Vi kan väl inte stanna? -Vi dog ju nästan därborta.
Vill du leva?
Och du? Var tysta i så fall.
Det kommer att bli tufft att hitta alla och ta oss ifrån planeten.
-Hur många från din grupp klarade sig? -Endast jag tog mig till grottan.
-Troligen tre till. -Har du några vapen?
-Nej, vi var en gruvfarkost. -Vad är planen?
Ta oss till skeppet och dra. Korrektions- avdelningen gav oss tydliga order.
-Vi kan inte bara lämna hans grupp. -Nej, vi ska rädda dem.
-Fraktskeppet inkluderar besättningen. -Det är för riskabelt utan understöd.
-Du måste tänka mer logiskt. -Jag lämnar dem inte att dö här.
Var det inte så du fick problem? Genom att inte lyda order och spela hjälte?
Jag lyder ju order. Vi ska ta hem skeppet och det innebär besättningen med.
Vi är ett räddningsteam. Slut på diskussionen.
-Syrenivån är nere med fem procent. -Det är inte bra.
-Samma här, den sjunker. -Vulkanen.
Den släpper ut koldioxid och giftiga ångor.
Grottan är en dödsfälla, kom nu.
Vår vän är tillbaka.
Där är fraktskeppet!
Tack gode gud. Ronnie och Rebecca, ni gör skeppet redo att lyfta.
-Brad och jag letar efter överlevande. -Men masken då?
Den kan inte jaga oss båda, så spring allt du kan.
Mina damer? Det är okej, han har bara svimmat.
Vi kan inte ha dödvikt. Okej, Brad, du stannar här med Harley
och jag kommer tillbaka med bogserfarkosten.
Okej, då drar vi, tjejer.
Vad är planen, chefen?
-Vi får satsa på att ta oss över. -Men ormen då, löjtnant?
Det viktiga är att ni tar er till fraktskeppet. Jag distraherar den.
-Jag går först. -Vänta...
Hon är galen.
Kom nu.
Hallå?!
Någon?
Det här är räddningsteamet.
Hallå?
Herregud... Jag kommer.
-Är du okej? -Vatten.
Vänta lite.
Små klunkar. Ta det lugnt.
-Jag heter Astrid. -Marilyn.
-Är du skadad? -Nej... Bara...
-...törstig och hungrig. -Här.
Jag är så glad att ni är här.
-Ät den här. -Tack.
Är någon annan med dig?
Nej.
De försökte ta sig till fraktskeppet...
...men den... Masken.
-Den väntade på dem. -Jag är ledsen.
Vi kan inte stanna här, vi måste till bogserskeppet. Kan du röra dig?
Nej, det kan jag inte, de är för snabba.
Vänta lite, de? Är det mer än en mask?
Fyra som jag sett.
Fyra?
Ronnie, Rebecca och Brad? Det här är Astrid, kom in.
MOLV-1, det här är Astrid. Det finns minst fyra maskar därute.
Jag upprepar, flertalet maskar, över.
-Jag tror att vi är säkra. -Jag hör den inte.
-Hoppas att Astrid klarade sig. -Upprepar, flertalet maskar, över.
Fler än en?
Spring! Vi är nästan framme!
Ronnie, upprepa det senaste.
Berätta allt du vet om maskarna.
Jag har använt en telemetrisk scanner. Maskarna lever på stora mängder...
-...järn i sanden. -Och sen kom vi hit.
Ja, och de kan känna järnet i vårt blod.
-Men det finns ju järn i farkosterna. -Ja, men inget de kan tillgodogöra sig.
-Okej, vad mer? -Det finns en stor mask och tre mindre.
Jag tror att det är barn och de följer efter den stora ibland.
Fortsätt. All information kan hjälpa oss.
Den stora... Han...
Han tog tag i fraktskeppet, attackerade det och släpade det igenom öknen.
Vi hade inte en chans.
Brad, det är Astrid. Bibehåll positioner, jag upprepar, stanna kvar i grottan.
Här, prova det här.
-Smaka på det. -Vad är det?
Det gör dig lugnare.
-Wow, det bränner som... -Raketbränsle?
Ja, det är äkta hembränt. Min mormor har gjort det.
Varsågod och ta en klunk, det kan du behöva.
Vad gör det på skeppet? Är det inte smuggelgods?
Mer eller mindre.
Det är allt jag har kvar från mina föräldrar.
-Så dina föräldrar brände sprit hemma? -En familjemyt sen förbudstiden.
Din farfars farfars far drack det säkert.
-Vad äckligt. -Man måste vänja sig.
-Förlåt, men jag tog nog det sista. -Inte direkt.
-Borde jag oroa mig? -Nej.
Jag sa ju att det var en familjemyt.
Det här var den sista laddningen de gjorde innan...
Min mamma skickade det som present när jag tog examen från flygutbildningen.
Det sista hon skickade mig.
Hur som helst ville jag inte bli av med det, så jag gömde det.
Jag kanske borde ta hand om det.
Det är lugnt.
-Vi måste dra. -Nej, maskarna...
Vi kan inte.
Ronnie och Rebecca, har ni nått fraktskeppet? Över.
Vi får ingen signal häruppe. Jag måste ta mig ännu högre upp.
Nej...
Där. Vi tar oss till den där stora klippan, så kontaktar jag dem därifrån.
Marilyn, vi kan inte stanna här. Vi har knappt vatten eller luft.
Marilyn, vi måste dra. Vi måste komma upp högre, så att jag kan kontakta dem, okej?
Det är två i ert skepp och en till i en grotta med en överlevande från ert team.
-De väntar alla på att vi ska dra. -En överlevande till? Vem då?
-Harley. -Harley? Är han oskadd?
Ja, han är en tuffing.
Redo?
Här.
Upp med foten.
Går det bra?
Vänta, lyssna.
Jag hör inte maskarna.
Det här kan vara vår bästa chans.
Redo?
Kom nu.
Jag har dig.
Den här då?
-Jag tänker inte dö så där. Inte så där. -Jag vill nästan tillbaka till cellen.
-På riktigt? -Ja, det är mycket säkrare.
-Okej, du måste starta motorn. -Men jag vet inte vad felet är.
Det är ditt jobb.
-Han är rätt under oss. -Han har följt efter oss, vi måste dra.
-Allt ser likadant ut, var är vi? -På väg mot maskinrummet.
Får vi inte upp henne, ger vi upp och springer till bogserskeppet.
Nej, vi stannar och lagar fraktskeppet.
-Kände du? Vi lämnar det bara. -Nej, jag vill ha det här skeppet.
Vad menar du?
-Jag är med IMC. -Jag struntar i vilka du arbetar för.
-Jag trodde att du var en dömd brottsling. -Det är därför jag är här.
Det här skeppet är värt 300 miljarder dollar och jag får 100 miljoner, okej?
Om du hjälper mig får du 20 procent. Är du med?
Kan den inte skada oss härinne räddar vi de andra och farkosten.
Jag bryr mig inte om dem, jag vill ha pengarna.
Vi kan rädda teamet på klippan med.
Gör som du vill.
Visst! Men måste jag välja så dumpar jag fraktskeppet.
Visst, de därute vill säkert ha sällskap.
-Vad är det? Sätt igång. -Strömmen är delvis tillbaka, men...
...enligt genomgången måste lastluckorna säkras underifrån,
-annars startar inte skeppet. -De är under skeppet, visst?
Gör vi det inifrån bryggan exponeras vi inte utåt.
När jag satt i min cell kartla jag hela ventilationssystemet.
-Vänta, varför det? -Jag hade mycket tid över.
Men tar jag mig in i ventilationen är jag bara 1,5 meter över sanden.
-Jag vill inte vara så nära. -Så vi ska bara fly till bogserskeppet?
Jag kan försöka rensa ut det med avgassystemet i HVAC-rummet.
Ja, det kan funka. Kontakta mig när du är redo.
Rebecca, masken är inne i skeppet. Jag upprepar, ormen är inne i skeppet!
Ronnie, ta dig därifrån! Motorn är på och jag kan inte stänga av den!
Jag vet.
-Dra på högsta gas! -Du kommer att bli grillad!
Gör det!
Ronnie, kom in. Fan, Ronnie, det är Rebecca, kom in.
Det måste finns en huvudströmbrytare.
Jag kan inte starta motorn utan en.
Ronnie, kom in. Vem som helst, jag behöver hjälp.
Okej.
Då måste jag kanske gå ut.
Inte undra på att den inte startade. Strömkabeln kapades vid landningen.
Rebecca.
Snyggt jobbat.
-Två nere. -Två?
-Jag fick också en. -Ja, men vi dubblade reparationstiden.
Hur många maskar finns det?
Jag vet inte, jag såg bara den.
Bara så att du vet, så är jag imponerad.
-Jag gjorde bara vad som krävdes. -Precis.
Och därför ska du få en del. Du är en bra lagspelare.
Det är första gången jag får höra det.
-Okej, vi startar henne och drar härifrån. -Men de andra då?
Vad är det med dem? Tar de sig hit, toppen, men annars...
Är vi klara med det?
Ja.
Kolla ledningarna i panelen. Vi har massor att göra.
Det här borde bli bra.
Är du okej?
Jag tror att jag stukat den. Jag kände inget först, men nu är det hemskt.
Ta av dig kängan.
Okej.
Är det okej?
Okej... Det här borde dämpa svullnaden.
Bogserskeppet borde vara därborta.
Jag tar rygg på min signal från antennen och kontaktar basen.
-Min kapten borde kunna skicka hjälp. -Samma kapten som skickade hit dig?
Hon visste inte, och inte du heller.
Mayday, Space Force. Det här är MOLV-1:s pilot, Astrid Young. Hör ni mig?
Space Force, det här är MOLV-1. Mayday, hör ni mig?
-Kom in, MOLV-1, det här är Space Force. -Vi behöver omedelbar hjälp
med evakuering och militärt understöd. Vi är inte ensamma här.
Space Force, hör ni mig? Vi behöver hjälp.
-Vi hör dig, löjtnant. -Chase! Kapten.
Det här är en säker linje. Berätta om nödsituationen i minsta detalj.
-Är det en rysk invasion? -Ryssar? Vad?
Du antydde precis att det var en fientlig styrka och bad om militärt understöd.
Nej, ma'am, det är inga ryssar, utan maskar. Enorma maskar.
Vi behöver hjälp nu, vi har inte möjlighet att bekämpa dem.
Ledsen, man jag har inte tillstånd att skicka en räddningsfarkost.
Inte tillstånd? Är vi inte värda att bli räddade?
En lägre Echelon-status innebär mindre hjälp och du visste
att det var ett av villkoren.
Ja, men jag trodde inte det gällde enorma maskar som försöker äta upp en, Chase.
Fara var något du efterfrågade, Astrid. Ditt jobb är att hämta fraktskeppet.
Om jag inte trodde du skulle klarade det hade jag aldrig skickat iväg dig.
Fraktskeppet... Ni får inget fraktskepp om min besättning är död!
För att inte nämna de civila överlevarna. Vad svarar Space Force på det?
Att hämta tillbaka allihopa. Det är uppdraget.
Chase? Chase!
Okej...
Kom nu. De kommer inte.
Då får vi klara oss själva.
Vi ska lämna den här planeten.
Major. Pilot Young rapporterar att de blivit attackerade av maskar.
-De skulle ha varit i ide nu. -Och?
-Och jag vill be om ett räddningsteam. -Avslås.
Sir, jag är medveten om att de oftast inte skickas ut till straffarbetare,
-men under omständigheterna... -Det är ingen skillnad.
Vi hämtar skeppet när maskarna gått i ide. Besättningen är utbytbar. Ni kan gå.
-Sir? -Ni kan gå, kapten.
Astrid? Ronnie och Rebecca?
Någon? Kom in, över.
MOLV-1, kom in! Kan någon höra mig?
Okej, kompis, vi kan inte stanna kvar här längre.
Vi måste röra på oss.
-Hur länge var jag borta? -Inte så länge. En timme kanske.
Jag önskar att det var längre. Jag drömde om min smekmånad på Hawaii
med min flickvän Marilyn. Vi har planerat det ett tag.
Mot smärtan.
Luften känns tyngre.
Syrenivån har sjunkit och koldioxiden ökat.
Vi måste ta oss till fraktskeppet själva. Det är närmare än bogserskeppet.
Jag klarar ingenting med det här benet.
Här. Knyt det runt höften.
Jag kan släppa ner dig och assistera dig härifrån.
-Masken då? -Jag har inte sett den på ett tag.
Dessutom kan vi inte stanna här så länge, luften börjar bli giftig.
Förresten kommer det att göra lite ont på vägen ner, så försök dämpa dig.
Okej... Långsamt, kör.
Brad, det är en mask! Dra upp mig!
Kom igen!
-Brad, den kommer! -Jag har dig!
Jag har dig.
-Vi kanske kan försöka igen om en stund. -Nej.
Masken vet att vi är här. Den kommer att vänta ut oss.
-Vi kommer att dö här. -Det måste finnas ett annat sätt.
Vi måste hitta en annan utväg.
Vulkanen håller på att explodera. Vi måste härifrån. Det där är giftigt.
Svavel.
Jag...
-Jag kan inte andas. Vi måste härifrån. -Kom nu.
Vad gör du? Om du skjuter blir vi begravda.
Jag vet och det är vad jag vill. Jag skapar ett lufthål. Akta huvudet.
Akta!
-Det var det. -Ändrade planer.
-Vi ska upp genom taket. -Jag kan inte klättra.
Det måste du.
Okej.
Hoppa på och håll i dig ordentligt. Vi åker upp.
Jag har en idé.
Hallå! Härborta!
Den kommer!
-Kom nu. -Vad? Nej!
Jag stannar här, tack.
Enda sättet vi kan ta oss tillbaka är om masken tar oss dit.
Jag kan kontrollera den med kroken.
Ser du? Jag har kontroll.
Ta dig ner hit nu. Vi har inte hela dan på oss.
Håll i mig.
Rebecca, mask!
Nej!
Herregud...
-Jag är verkligen ledsen. -Hon tänkte ta oss härifrån.
Hon var den enda som kunde laga farkosten.
-Det kommer att bli bra. -Hur då?
Vi är fast här.
Astrid kommer tillbaka och...vi tar reda på hur vi kommer till bogserskeppet.
Det är inte över.
Jag ser ingen rörelse vid bogserskeppet. Vi kan nog ta oss dit.
-Hur långt är det? -Inte långt.
Vi måste springa dit, men vi måste bort från solen oavsett.
Jag vet. En dag till i solen utan vatten.
Här, luta dig mot mig. Jag ska leda dig ner.
Akta var du sätter foten.
-Gick det bra? -Ja...
Det här var mitt sista uppdrag.
Ja...
Harley och jag skulle gifta oss när det här var över.
Han var redo att åka hem och börja som lärare igen.
Men jag ville göra ett sista uppdrag.
Han följde bara med för min skull. Så...
...det är mitt fel att vi är här.
Du kunde inte ha vetat. Ingen berättade det för dig. Ingen av oss visste.
Men ändå. Om det inte vore för mig hade vi varit på en strand nånstans
och sippat drinkar.
Du har massa strand därute.
Jag antar att det här stället också är vackert i all sin ödslighet.
Du har nog varit i solen för länge.
-Det är ju deras värld, trots allt. -En värld full av maskar, härligt.
Tekniskt sett skulle jag placera dem i Hirudinea-släktet.
Du vet, blodiglar. Blodtörstiga maskar med tänder.
Fantastiskt. Enorma maskar som gillar blod.
Tror du att ert skepp väckte dem?
Det är möjligt, men jag misstänker en annan orsak.
Ja, vi måste skynda oss.
Vi kan inte stanna här på klippan. Vet du nåt mer om deras sökmetoder?
-Ljud? Rörelser? Kan de se oss? -Utifrån mina observationer
kan de känna av järnföreningar, järnoxider och liknande. Det tycks attrahera dem.
-Ja, de gillar rost. -Ja, enkelt uttryckt.
Precis som människans hemoglobin. De har också sensorer i huden
som gör att de upptäcker ljud och markvibrationer.
Så de kan spåra oss?
Vi måste bort från klippan och vi måste vara bestämda.
-Har du några vapen? -Inte direkt.
Vi kanske kommer på något.
Vad har du i ryggsäcken?
Det mesta av utrustningen är nog inte användbar, då det är för provinsamling.
Vad som helst kan funka. Vad har du?
Plastburkar, medicinflaskor, lackmuspapper, trattar, provrör
-och kork. -Den här glasflaskan...
-Provflaskorna? -Ja, och den här.
-Har du nåt brandfarligt där? -De här kemikalierna...
...och det här hartset. Hur så?
Vi ska tillverka en bomb. Eller tio.
-Så vi har totalt tio stycken. -Hoppas att det räcker.
Om du vill skada dem, sikta mot deras munnar. Deras huvuden är för hårda.
Ärligt talat vill jag inte komma så nära. Jag vill bara distrahera dem.
-Jag fattar. -Är du redo?
Nej, men vi gör det ändå.
Okej.
Vi ska klara det!
Du gör dem bara argare.
Jag köper oss tid. Spring!
-Det är modern! -Spring!
Hon är för stor. Hon kommer att slita upp skeppet som en konservburk.
Jag tar upp oss i luften, hämtar de andra och lämnar planeten.
Mayday! Mayday! Till all räddningspersonal på MOLV-1, över.
Vi är på väg. Mayday! Mayday! Löjtnant Young till basen, vi behöver akut hjälp!
Kapten Chase, kom in! Vi behöver akut hjälp nu!
Håll i dig.
-Vi förlorar bränsle. -Kan vi ta oss till fraktskeppet?
Nej, det går för snabbt. Jag tar ner henne igen, men jag har en plan.
-Vad är det för grejer? -Ett överlevnads-kit.
-I fall min plan inte fungerar. -Vilken plan?
Det får du se.
Var det här din plan? Du kommer att spränga skeppet!
Det är planen, hoppa!
-Vad var det? -Vår hemresa.
-Vi är strandade. -Er besättning?
-Och mitt team? Marilyn? -Jag vet inte.
Inte Astrid. Hon är tuffare än så.
Kom igen, Astrid. Du får inte vara död.
Luften blir allt tunnare.
Elden och explosionen äter upp allt syre.
-Här. -Men du då?
Jag är okej, ta den bara. Ta den, Marilyn!
Låt mig få känna att jag gör mitt jobb.
Space Force räddningsenhet 4A. Ni är inte redo att lyfta.
Stäng av motorn och återvänd till basen.
Nekar, basen. När någon av våra är strandade åker jag dit som reserv. Över.
Kapten Chase, det här är major Hawkins. Ni bryter mot regel nummer 127.
Vad skumt att vara på andra sidan det här samtalet.
Det funkade inte ens. Vad har jag gjort?
Jag borde inte ens vara här.
Jag borde inte ens vara här!
Varför kan jag inte bara följa reglerna? Göra vad folk förväntar av mig?
-Det är inte vad goda människor gör. -Inte?
Tror du att goda människor lämnar sin besättning att dö och spela superhjälte?
Nej, Rebecca hade rätt. Jag är en oansvarig pilot.
Och nu får de betalar priset för det.
Harley och jag hade inte ens varit här om det inte vore för dig.
Och minns jag inte fel är det en hel besättning därute som väntar på någon
att ta dem härifrån.
Kanske till och med någon lite oansvarig.
Okej, du har rätt.
Vi kommer att kvävas och du oroar dig för några skrapsår?
Herregud.
-Jag vet att det gör ont, din bebis. -Inte det, titta.
Det är... Det är Marilyn! Marilyn!
Var är besättningen?
Jag är ledsen, Harley.
Jag är glad att de är tillbaka, men bogserskeppet var vår biljett härifrån.
Nu har vi ingenting. Även om vi besegrar maskarna kommer luften att ta slut.
Space Force räddningsfarkost!
Här! Vi är härborta!
MOLV-1:s besättning. Det här är kapten Chase vid Space Force.
Förbered er för räddningsaktion.
Någon bröt visst mot reglerna.
Vänta, var är Rebecca?
Okej, kom nu.
-Håll i er, allihopa. -Spänn fast er.
Vi måste röra på oss.
Akta!
Okej.
Vi har förlorat en av våra raketer. Jag kommer inte högre.
-Vi behöver något för att döda den helt. -Vi har missiler, använd dem.
Det har jag gjort. Det är en räddnings- farkost, inte ett stridsflyg, det är slut.
Men vi har inte helt slut på alternativ. Brad, öppna den röda lådan på golvet.
-Jag hoppades på en bazooka. -Jag hade inte tid att stjäla någon.
Det är en tidsfusiongranat som spränger ett hål i sidan på masken.
-Så hur använder jag den? -Den har en fördröjning.
Ställ in timern och kasta den.
-Håll oss i luften, så fixar jag det. -Lyfter vi, sticker vi härifrån.
-Den planen gillar jag bättre. -Håll i er, allihopa.
-Skynda dig! -Jag jobbar på det!
Vi är fortfarande för lågt. Brad.
Brad, ge mig den.
Bon appetit.
Den drar ner oss.
-Fem sekunder kvar och räknar ner. -Uppfattat, löjtnant.
Chase!
-Vi behöver maximal gas. -Nej, skeppet kommer att gå sönder.
-Bomben kommer att explodera, gör det. -Jag drar upp raketerna till max.
Det räcker inte. Astrid, den drar emot och bryter sönder skeppet.
-Det är allt vi har. -Nej, vi har lite mer.
-Raketerna är på max! -Ja, men jag ska superladda dem.
Ta över spakarna.
-Vi åker rakt mot vulkanen. -Dra upp!
Astrid. Chase är fortfarande utslagen.
Hon andas inte.
Kom igen, stanna hos mig.
Kom igen, kapten! Vi har slagits mot maskar hela dan, du klarar en bula.
Kom igen, Chase. Du bröt mot reglerna för att rädda oss.
Nu måste du vakna, så att jag kan säga: "Vad var det jag sa?"
Snälla, låt mig säga förlåt.
-Jag slutade aldrig att tro på dig. -Jag vet.
Håll i något, det kommer att bli skakigt.
Brad, ta hand om Chase.
Vulkanen håller på att explodera. Höjd, 30 kilometer.
-Maximal gas. -Maximal gas.
Håll i er.
Vi är säkra.
Space Force, det här är pilot Astrid Young. Vi har lämnat planeten Dune.
-Vi ber om eskort hem till Jorden. -Pilot Young, Space Force ledning här.
-Ni är godkända för eskort. -Lägesrapport:
Vi förlorade en besättningsmedlem och fem från fraktskeppet.
Bogserskeppet...och fraktfartyget.
Pilot Young, major Hawkins här. Jag är glad att höra att det finns överlevande.
-Ert straffarbete är avklarat. -Tack, sir.
Grattis, löjtnant. Jag kan meddela att du är tillbaka i räddningsstyrkan.
-Vi är glada att ha dig tillbaka. -Kul att vara tillbaka, sir.
Jag...trodde att jag hade problem på grund av kosmonauten.
Tvärtom. Vasily Petrakov är inte vilken ryss som helst.
Han är en nationalhjälte som skapat nya solpaneler som ökar energin med 200%.
De hade inte tänkt dela med sig av tekniken, men tack vare dig
fortgår de diplomatiska kontakterna med Ryssland.
-Löjtnant? -Ja, major, sir?
Du gjorde det rätta. Vi har blivit en bättre division på grund av det.
Tack, sir.
Du klarade det.
Jag kommer att behöva en besättning när vi är tillbaka. Är du med?
Det vore en ära.
-Brad? -Det vet du.
Jag vill inte jobba på ett bogserskepp för alltid.
-Kapten Chase? -Jag skickar en begäran.
Det blir nog godkänt.
Toppen. Nu åker vi hem och räddar liv.
Kan vi åtminstone få ta en dusch först?
Översättning: Jon Underdahl Ordiovision
.::TWA - Your Source Of Quality!::.