Traducerea și adaptarea: LionKing09 playSUBS Team & Subtitrări-noi Team
M-ai lăsat baltă. Aveam o întâlnire.
M-au chemat munții.
Sadie, e normal să fii afectată de cele întâmplate.
Moartea cuiva ne poate afecta.
N-are legătură cu ce s-a întâmplat.
N-am cunoscut-o prea bine, dar...
Era la fel ca mine.
Aceeași vârstă, aceeași slujbă.
Am fost o dată la ea acasă și totul era ca la mine.
Frumos, dar rece.
O casă goală, în afară de o plantă tristă, pe care eu n-o am.
A murit singură.
Sadie, rămâi în prezent. Fără mișcări și schimbări mari.
Să nu mă mărit cu ghidul de rafting, pe care tocmai l-am cunoscut?
Începe cu o plantă.
Probabil o voi mânca.
Casa mea rece și goală are un frigider rece.
Opresc să iau alimente.
- Vorbim mâine. - Da.
Fără pesticide, cu mai mulți nutrienți. Are gust mult mai bun.
Nu mai am bancnote de 20.
Mă scuzați puțin.
Cinci, șase, șapte. Distracție plăcută.
Știi că trebuie să cumperi acțiuni la dispozitivele alea.
Ți-ai pierde și fundul dacă n-ar fi atașat de tine.
Tu ți-ai pierdut părul, și era atașat de tine.
Mi-am săpat singur groapa.
Bună, Cole. Ești bine?
Am auzit c-ai fost părăsit. Foarte nasol, omule.
- Edna. - Bârfesc când mă plictisesc.
Dacă vreți să știți, am decis amândoi.
Asta spun toți după ce sunt părăsiți.
E adevărat.
Încearcă să nu mai fii așa disperat, știi?
Fetelor nu le place.
Nu sunt disperat.
Doar ne-am îndepărtat.
Și nu vreau să vorbesc despre asta.
Mergem să ne facem praf?
Am niște ciuperci în mașină.
Nu, mulțumesc.
Bine. Ai grijă de standul meu. O să merg să mă fac praf.
Distracție plăcută.
- Haide. Aici. - Doar asta.
- Iau și asta.
Somon, halibut negru. Totul este proaspăt.
Te pot ajuta?
Da, mulțumesc. Vreau asta.
Begonia. Bună alegere.
- Asta e? - Da.
E frumoasă.
Da.
Nu lăsa animale de companie să mănânce frunze. Pot fi puțin toxice.
Frumoase și puțin toxice.
La fel ca eu cu colegii mei?
N-am știut că ești colegă cu toate fostele mele.
De câtă apă are nevoie?
În general, tot a doua zi. Begoniile au nevoie de afecțiune.
Sunt plecată mult cu lucrul.
Bine.
Am înțeles. Mai puțină afecțiune.
Ce zici de planta limba soacrei?
Trebuie udată doar la două săptămâni.
Uneori, sunt plecată mai mult, chiar o lună sau două.
Bine.
Scuze, dar de ce dorești o plantă, dacă nu ești niciodată acasă?
Nu-i vorba că nu sunt acasă, dar...
Ce-ar fi să-mi cauți ceva ce nu necesită atâta atenție?
Sigur. Ce zici de o plantă de plastic?
Ce trist.
Nu la fel de trist ca uciderea unei plante.
Și modelele noi par foarte reale.
Oricât le-ai neglija, nu mor.
Neglija?
Știi ceva, o iau pe asta.
- Da. - Mulțumesc.
Scuze, nu ți-o pot vinde.
Nu cu inima împăcată.
Cu inima împăcată? Cine ești, Ocrotitorul Plantelor?
Nu mă simt bine să vând o plantă unei persoane atât de indiferentă.
- Legat de o plantă vie. - Indiferentă?
Așa vorbești cu toți clienții tăi?
Pentru că dacă o faci, m-aș mira dacă ai vreo vânzare.
Nu, de fapt, nici nu e standul meu.
Dar nu vreau să fiu complice.
Refuzi să-mi vinzi o plantă care nici măcar nu e a ta?
- Exact. - Cole.
- Ce se petrece? - Bună.
- Sunt plantele tale? - Da.
Super. Fermierul Clovn nu vreau să-mi vândă una.
- Fermierul Clovn, amuzant. - Planta costă 10 dolari, dragă.
Edna...
Bine, știi ceva? Vrei o plantă. Uite, un cactus.
Necesită minimul de iubire care poate fi oferit,
așa că sigur îl vei ucide.
Ar trebui să-l concediezi.
- Sigur va... - O zi bună.
Odihnește-te în pace, plantă micuță.
- Îți vine să crezi? - Nu.
Mă gândeam că veți face schimb de numere.
- Poftim? - Da.
Am crezut că prin cearta aia idioată, de fapt, filtrați.
- Stai, chiar filtram? - Glumești?
Ești fumat? Tensiunea sexuală a fost sărită din tipar.
Edna, ai grijă de standul meu.
Stai, scuze...
- Scuze, scuze. - La naiba!
Bună. Da, eu sunt.
Scuze. Doar....
Ai venit să salvezi planta?
Nu. Dar e amuzant.
Nu, eu doar...
Eram curios dacă n-ai vrea, știi tu... să ieșim cândva.
- Vorbești serios? - Da.
Da, adică...
Știu că ne-am cam certat,
dar cred că dincolo de ceartă...
a fost ceva.
Ceva?
Da.
Mă înșel, așa-i?
Ce stânjenitor.
Scuze, am înțeles greșit.
Mi-ar prinde bine o cafea.
O cafea? Vrei să bem... Da, chiar acum?
Da, acum.
Urcă.
Da, da.
- Eu sunt Cole, apropo. - Pune-ți centura.
Da, scuze.
Mă țin cu mâna.
Bine.
Îmi place canalul. Îmi amintește de Amsterdam.
Deci, curatorii de artă călătoresc mult?
Da, prin toată lumea.
Îmi place.
Sar într-un avion, pe neașteptate,
iar apoi, ajung într-un loc nou.
Nu-mi spune că ești ca un tip mare și dur, care se teme să iasă din țară.
În primul rând, mulțumesc că m-ai făcut mare și dur.
Poți s-o mai spui. Dar călătoresc. Călătoresc mult.
- Serios? - Da.
Cred că voiajele neplănuite sunt cele mai reușite.
De acord.
Lincoln a fost împușcat în stradă și a murit lângă casă.
Pare că ești mare fan al lui Lincoln.
Al istoriei, în general.
M-am specializat în agricultură, dar am diplomă la istorie.
E pasiunea mea adevărată.
De fapt, scriu o carte.
- Serios? - Da.
Despre istorie sau agricultură?
Nu, e despre ascensiunea și căderea diferitor imperii,
și rolul critic pe care agricultura...
Da, e despre agricultură.
Și cum stai cu ea?
De fapt, am luat o pauză.
Tata s-a accidentat acum doi ani, iar eu m-am întors să-l ajut cu ferma.
Nu prea am timp de scris.
Îmi pare rău.
Nu-i nimic. O termin eu.
Ai văzut The Exorcist? E un film clasic.
E unul din cele mai horror filme și a fost filmat chiar aici.
Nu știu ce să zic. Nu mă sperie filmele.
Sigur, dacă n-ai văzut The Exorcist.
Nu, dar poți alege să nu te sperii.
Bine, un mic pariu. Ne întrecem până în vârf.
Și dacă eu câștig, îmi spui ce te sperie.
- Ador pariul. - Bun. Îmi place optimismul tău.
Stai, așteaptă puțin. Stai să...
Pune-le la mine.
Îmi cari tu lucrurile? Bine, așteaptă puțin.
Vrei să mi se facă milă?
Exact asta vreau.
Vai, prietene.
- Ești gata? - Da.
Start!
Bănuiesc că faci sală.
Ești bine?
Da.
Doamne, ador picturile de Monet.
Și poți alege să nu te temi?
Când aveam șase ani,
eu și mama am părăsit țara...
pe o plută.
Doamne, cred c-a fost...
Mai rău decât îți poți imagina.
Soare, valuri, rechini, oameni strigând, plângând.
Eram îngrozită. Toți erau.
Ei au vrut să ne întoarcem, dar mama a fost puternică.
Ne-a ținut pe toți în viață timp de cinci zile,
până când am ajuns.
Încă îmi amintesc cum o priveau toți pe plajă.
Mi-am dorit să fiu și eu ca ea,
puternică și curajoasă.
În acea zi, am decis că nu mă voi mai teme niciodată.
Și nu mă tem.
Te cred.
Dar e drăguț că tu te temi de filmul ăsta, cu fetița.
- Doamne. E vina mea. - Cum se numea?
- The Exorcist. - Va trebui să-l văd.
E unul din cele mai horror filme. Vei avea coșmare o lună.
O să vezi.
A fost uimitor.
A fost super.
Nu vreau să fiu prea direct,
dar dacă vrei să bem ceva, cândva...
Sau acum?
Bine.
Știu un loc super.
Bravo!
Mulțumesc.
Ești uimitoare.
Cum poți face să pară așa mișto?
E doar karaoke cu formația. Fără demnitate.
În continuare, îl avem pe Cole Turner, care va încălzi atmosfera...
- Cu "20th Century Boy." - Ce e?
- Nu, nu, nu. - Posibil să te fi trecut pe listă.
- Haide, Cole. - Sadie. Sadie.
Sadie, eu am emoții și când cânt la duș.
- Încearcă. - Nu sunt artist.
- Cole! Cole! Cole! - Cole Turner.
- Unde-i Cole Turner? - Te rog.
Nu pot.
Nu vrea să cânte. Chemați pe altcineva.
Dă-mi microfonul.
Mulțumesc.
Ești acolo, vezi lumea, călătorești,
întâlnești oameni noi. E o viață bună.
În ultima vreme, nu prea știu.
Cineva cunoscut a murit. O colegă.
Și m-a pus pe gânduri.
Sunt atâtea lucruri pe care le vrei în viață,
și e greu să găsești pe cineva, care...
Dacă oamenii ar fi mai mult ca și cactusul tău.
Să n-aibă nevoie de apă tot timpul?
Da. Exact.
- Să-și trăiască viețile proprii. - Da.
Să n-aibă nevoie de cineva, gen, să-i îngrijească.
Are sens.
Bună dimineața.
- Ce-i? - Nimic.
Noapte bună, atunci.
Adică, bună dimineața.
A fost o întâlnire pe cinste.
Vrei să spui, o zi întreagă?
Da. Așa e, oficial. E prima mea dată.
Da, la fel.
Ei bine, rămas bun.
Rămas bun.
Abia aștept încă o zi.
Pa.
Fii un cactus.
Fără mișcări mari.
Fii un cactus.
Primul tău fermier?
Da.
Puterea pe care ai simțit-o? E de la pământ.
Bună, Cole-Salată.
Bună, tată.
Mulțumesc c-ai închis standul în locul meu, aseară.
Nicio problemă. M-a ajutat Edna. Era drogată.
Uite cine-a ajuns acasă.
Mai ușor, mamă.
S-a întors de la partidă de sex cu o străină,
nu de la războiul cu germanii.
Haide, scuipă tot.
Numele ei e Sadie, și e...
E incredibilă. Știu că pare exagerat,
dar cred că poate fi aleasa.
Serios? Ce brusc.
Abia aștept s-o cunosc.
I-ai spus c-ai făcut lupte în liceu?
- Nu. - Ce-i asta?
Ți-ai făcut poză cu ea în pat, în timp ce dormea?
Omule, e aiurea.
Asta fac criminalii în serie înainte să-și ucidă victimele
și să le recolteze globii oculari.
Eram fericit. Am vrut să capturez momentul.
- O face iar. - Ce fac?
Știi tu, Cole, poți să devii cam...
sufocant, nevoiaș, penibil...
- Disperat, delirant. - Poftim?
Da, chestii de genul. Cadouri prostești, mesaje constante.
De asta nu ți-a mers cu Fiona.
Fiona era o curvă.
Ești un romantic incurabil, la fel ca mama ta.
Spune-i c-ai făcut lupte în liceu.
Nu sunt disperat, nici sufocant.
Și dacă vrei să știi, i-am trimis un singur mesaj lui Sadie azi. Unul.
Trei. Și câteva emoticoane, dar alea nu se pun.
Emoticoanele se pun.
O va da în bară. Ascultați ce vă spun.
Nu o voi...
E minunată.
Veți vedea.
Fii atent aici, Cole-Salată. Avem multă miere de recoltat.
Mai vrei lanț?
Îmi ajunge. Așteaptă. Doar să-l leg. O secundă.
Să trag? Pot s-o fac. Va fi foarte ușor.
Alo?
Vești bune.
Ratele ipotecare n-au fost niciodată mai mici.
Nimic?
Poate îți e stricat telefonul.
Da, poate ai nevoie de o resetare.
N-are nimic telefonul meu.
Nu, mă refeream la viața ta.
Știi tu, să devii bărbat, să te muți din casa părinților tăi.
Casa de musafiri.
Sigur există o explicație logică.
Există.
A fost prea disperat, așa că a devenit o fantomă.
A devenit o fantomă?
Da, atunci când cineva rupe orice legătură.
De exemplu, să spunem că o domnișoară face o groaznică,
groaznică greșeală într-o noapte,
iar apoi tipul îi trimite nonstop mesaje și emoticoane,
din nou și din nou.
Nu a devenit o fantomă, bine?
- Ba da. - Vrei să ridicăm astea?
Nu.
Văd că pufăi și pufăi. Trage un pic din inhalator.
Haide. Să mergem.
Doamne!
Scuze, dar ți-ai lăsat intenționat la ea inhalatorul?
Nu-i destul de rău că ai astm?
Nu l-am lăsat intenționat, l-am uitat în poșeta ei.
Și are pe el dispozitivul de urmările pe care îl folosesc eu.
Bun. Bateți tobele, vă rog.
Femeia visurilor mele e în...
- Londra. - Anglia?
- Londra, Doamna din Ceață. - Nimeni nu-i spune așa.
- Doamna Cenușie. - Te referi la New York Times.
- Ești sigură? - Da.
Călătorește mult cu lucrul.
Vezi, are sens.
Probabil a fost chemată de urgență și a trebuit să se grăbească.
Poate nu are minute internaționale.
Sigur nici nu ți-a văzut mesajele.
Da, are sens.
- Exact. - Atunci, e în regulă?
- Absolut. - Da.
Cole, ai putea merge acolo.
- Poftim? - Da, să-i faci o surpriză.
Ar fi un gest foarte romantic, o poveste pentru nepoți.
Mamă, cred că glumești. Cole în Londra? Nu.
De ce nu? E ocazia perfectă
să ieși în lume și să-ți iei viața în mâini.
Va crede că ești un psihopat.
Sau va crede că sunt genul de om,
care e dispus să urce într-un avion și să plece, oricând.
Da, dar tu nu ești genul ăla de om. Tu nu călătorești niciunde.
- Nici n-ai ieșit din țară. - Nu-i adevărat.
A fost conceput în Ontario.
Cole, poți s-o faci.
Da, dar ferma? E mult de lucru.
- Nu pot să vă las singuri. - Cole-Salată, nu-ți face griji.
- Da. - Ia viața în mâini.
Da, fugi la ea.
Știți ce am eu?
Vă amintiți vacanța aceea, când trebuia să merg în Spania,
și mi-am cedat locul pentru un cupon?
Exact la asta mă refer, Cole.
Ai ratat toată vacanța pentru un cupon tâmpit,
pe care nu l-ai mai folosit.
Tipul ăsta de om ești.
Nu și azi.
- Încă îl mai ai... - Mi se face pielea de găină.
Mulțumesc de avertisment.
Mă duc în Londra.
Deci, nu e ca și cum o urmăresc. E un gest romantic măreț.
Da, e foarte bine, omule. Îți admir optimismul.
5.000 de mile să surprinzi o fată, pe care ai întâlnit-o o dată.
E simbolul romantismului.
Da, exact. Mă înțelegi.
Mai ales că a devenit o fantomă.
Eram.. stai, ce? Nu-i adevărat.
Dar nu are minute internaționale.
Sigur.
Un curator internațional de artă, care nu are minute internaționale.
Foarte neobișnuit.
Vorbind de gesturi romantice,
ce-ai acolo în spate?
- Un cactus mic? - Da.
Da, e o glumă de-a noastră.
Un cactus mic. Sigur va muri de râs.
Aproape-am ajuns. La Tower Bridge.
137 de lire, te rog.
- Cam mult, nu crezi? - Da, e exagerat de mult.
Niciodată să nu mergi cu taxiul de la aeroport în centrul Londrei.
Face cât o mică avere. O seară faină.
Mulțumesc mult.
- Noapte bună. - Noapte bună.
Să-ți spun cum va fi bine. Unu pentru tine, 19 pentru mine.
Pentru că eu sunt Taxatorul.
Ascultă-mă bine.
Nu-mi vine să cred că îți citez din piesa "The Taxman".
Ce nasol. Mă transform în tatăl meu.
E adevărat ce se spune.
Când întâlnești o celebritate, îți scade IQ-ul cu 50.
- Unde sunt? - Dar... tu ești o legendă vie.
Ai oprit transportul în Turcia,
asasinările din Berlin,
iar acum treaba asta cu Elena și cu parola.
Șefu' vorbește de tine nonstop. Ai devenit obsesia lui.
Taxatorul a ucis-o pe Elena. Taxatorul are parola.
Ce-aș vrea să-l găsesc și să-l omor."
Iar acum, ești aici.
Nu, nu sunt un taxator. Eu sunt fermier.
Am venit în Londra să o surprind pe o fată, iar oamenii ăștia m-au prins.
Evaziune ca la carte.
Sincer, cam dezamăgitor, dar performanța?
Sublimă.
De parcă crezi ce spui.
Pentru că spun adevărul.
Ați prins persoana greșită. Numele meu e Cole Turner.
Am pașaportul în geantă, în primul buzunar.
Sublim. Mă simt onorat să te torturez azi.
Așteaptă puțin.
- Normal, încep cu pumnii. - Stai puțin.
Vezi, mă doare și pe mine.
Îmi place să împărtășesc experiența.
Terapeutul meu spune că sunt empatic,
însemnând că sunt foarte atașat de sentimentele altora.
Dar, din nefericire, șefu' e foarte supărat din cauza parolei.
Ești familiarizat cu indicele de durere Schmidt?
Stai, cu ce? Stai puțin.
E un sistem de evaluare a durerii cauzate de mușcăturile și înțepăturile insectelor.
De la simplul "vai" al albinei vestice,
la stropire-rugăciune, al furnicii Glonț, din America de Sud,
pe care o poți vedea pregătită în cutia de pe masă.
Stropire-rugăciune vine de la stropirea în pantaloni
și rugăciunea pentru eliberarea milostivă a morții.
Scuză-mă, dle,
îmi poți aduce geanta, te rog?
Vă asigur, e doar o neînțelegere..
În mod normal, ne place să o luăm încet.
Dar tu ești special,
așa că începem cu viespile ucigaș.
La naiba!
Sau, desigur, poate ne spui parola.
Nu știu nicio parolă! Ați prins persoana greșită.
Numele meu e Cole Turner.
Uitați-vă la pașaport. E acolo în geantă.
Super. Va fi distractiv.
Pentru mine, nu pentru tine.
Dumnezeule! Stai...
Doamne! La naiba!
Tu.
Poți merge?
- Ce? - Poți merge, Cole?
Sadie.
Capul jos, gura închisă. Vino, până nu sună cineva alarma.
- Știi să folosești o armă? - Da, dar...
Trage în oricine, în afară de mine. Păzește-mi spatele. Vino.
Sadie. Doamne!
Sadie, ce naiba se petrece? Cine sunt ăștia?
Oamenii răi.
Au întins o capcană unui agent de-al nostru, iar tu ai căzut în ea.
Unui agent. Agent de artă?
- Aici. - Jos!
Nu unui agent de artă. Am priceput.
Scuze, dar sunt multe de procesat. În plus, m-au drogat.
Cine ești?
CIA. Cel puțin până află despre eșecul ăsta.
Nu te opri.
Doamne, ești spion!
Știi măcar unde mergi?
Lasă-te jos!
În spatele tău!
Ești rănit?
Nu, a fost uimitor...
Sunt foarte confuz. M-au tot întrebat despre un Taxator.
- Te-au întrebat despre el? - Da, ei cred că eu sunt.
Ei cred că tu ești Taxatorul?
De parcă el ar cădea în capcana lor de amatori?
Că l-au prins, și că ești tu?
- Tu ești Taxatorul! - Doamne!
Doamne!
Verificați aici.
Nu mișcați!
Împușcă-l!
- Stai! - Împușcă-l!
Mâinile sus.
Ai spus că știi să tragi!
În conserve, nu în oameni.
Scuze, scuze.
Aici.
Acolo! Du-te!
- Mișcă-te! - Unde sunt?
Curator de artă, pe naiba.
Și eu te credeam diferit. Drăguț, ușor de întreținut.
Nu-mi vine să cred că voiam să te sun la întoarcere.
Acoperă-mă.
Cole.
Chiar voiai să mă suni?
Da, până când mi-ai trimis 11 mesaje în două zile.
- Șapte. Emoticoanele nu se pun. - Ba da, se pun.
Emoticoanele se pun. Vino!
- Vino. - Unde naiba suntem?
Sari! Cole, vino!
- Am înghițit o piatră. - Nu te opri!
Acoperă-mă.
Oprește!
Jos din autobuz.
Vino!
- Nu vom trece de ei. - Nu mergem spre ei.
Știi măcar ce faci? Ai mai făcut-o asta?
O să te las să crezi că da.
Nu pot să cred că am fost răpit și torturat după prima întâlnire!
Ție ți-a trebuit să vii în Londra.
Sfinte Sisoe!
- Ești incredibil! - De ce?
M-ai urmărit peste ocean.
Nu așa face un cactus!
Nu folosi cuvântul ăla.
A fost un gest romantic!
Ți-am verificat dosarul.
Nici n-ai mai ieșit din țară.
Mi-ai verificat dosarul? Cine pe cine urmărește acum?
Sadie!
Ai grijă!
- Sugrumă-l. - De obicei se dau bătuți.
Nu se va da bătut. Trebuie să-l sugrumi.
Cole! Stai bine?
Scuze, scuze.
E ceea ce cred eu?
Trebuia să fie o glumă.
Era mai amuzant, înainte să omor un om cu el.
Vino.
Mergem pe jos.
Marii Khani,
umblau prin ținuturile astea.
Ucigași vicioși.
Se spune că dacă voiai să găsești unul,
trebuia să calci peste morți.
Avem fața Taxatorului. Nu l-am găsit în baza de date.
Îl folosesc în secret.
Inteligent.
Mi-am pătat mâinile cu sânge.
E sângele oamenilor răi. Am făcut ce-am fost nevoiți.
Asta îți spui?
Ești o mincinoasă.
Eu nu mint.
Ți-am spus chestii pe care nu le-am spus nimănui.
A fost tot adevărat.
Nu tot!
Bine, am mințit legat de slujba mea.
Am crezut tot, așa-i?
Mai ales povestea tristă, despre colega ta moartă.
E josnic.
De fapt, e adevărat. O chema Elena.
Și chiar a murit?
Poate că eu am ucis-o.
Poftim?
A fost o agentă inamic.
Lucra pentru ei.
Ai spus că îți era colegă.
Era, într-un anumit sens.
Vezi, despre asta spuneam.
- Sunt doar minciuni peste minciuni. - Nu-i adevărat.
E sub minciuna minciunii originale.
- Ești de necrezut. - Stai.
Bine, am mințit legat de slujba mea.
Dar și tu ai mințit legat de cine ești.
Scuză-mă că am exagerat cu niște detalii,
ca să încerc s-o impresionez pe femeie visurilor mele!
- Scutește-mă. - Care își ucide colegii.
Doamne! A ucis oameni inocenți, Cole!
Știi ceva? Am terminat-o cu tine.
Capul la cutie, taci din gură și urmează-mă!
Cu cât scap mai repede de tine, mă pot întoarce la misiunea mea.
Bine. Știi ceva?
Vreau să plec cât mai departe posibil de tine.
Așa să faci.
Am mai avut de-a face cu oamenii ăștia, și sunt nemiloși.
Iar acum ei te confundă cu mine, și te caută pe tine, Taxatorule.
Voi vorbi cu Utami. Să trag de timp.
Și parola?
Se pare că Borislov a fost prea lent.
Ca de obicei.
Dar acum știu cum arată Taxatorul,
așa că îl voi găsi.
Ce-i asta?
El nu știe nimic.
Nu ne putem permite un asemenea eșec.
Jocul pe care îl jucăm, e diferit.
Dacă câștigăm,
avem bogăție, putere.
Dacă eșuăm, murim.
Asta dacă suntem norocoși.
Nu, te rog.
- Te rog, ajută-mă. - Gata cu greșelile.
Nu.
Distribuie fotografia lui fiecărui vânător de recompense de pe continent.
Un milion de dolari. În viață.
E singurul care știe codul de acces.
Dacă cineva îl ucide pe Taxator, recompensa cade pe capul lui.
Mă întorc imediat.
La fel ca în piața ta.
Haide.
Unde mă duci?
Înapoi la ferma ta, dacă nu strici tot.
Stai aproape de mine.
Nu atrage atenția.
Ce mai faci?
Ce? Nu pot fi prietenos?
Măi să fie, Sadie, floricică.
- Marco. - Ia te uită!
Cine-i prietenul tău?
- Eu sunt... - E un civil pe care l-am salvat.
Arăți bine, prietene.
Veniți să bag ceva în voi.
Haideți.
Luați loc, haideți.
Resturile de la peșteri. Trebuia să-mi dau seama că ai fost tu.
Au fost aceeași oameni care au furat Aztec-ul.
- Ce e Aztec-ul? - O armă biochimică.
Foarte puternică. Capabilă să distrugă Coasta de Est.
E top secret.
Vor s-o vândă.
Mulțumesc că m-ai informat.
Și se folosesc de peșterile astea, cu securitate de top.
Un singur om o poate face.
Leveque. Fost membru al Serviciilor Franceze Secrete.
A fost membru pe parcursul războiului,
iar apoi a intrat în afaceri singur. Vânzări de arme, asasinate.
Dacă el e ținta ta, ai grijă. E un om periculos.
În fine. Cel mai bun chaat din oraș.
Poftă bună.
Și asta pentru tine, floricică. Extra picant, cum îți place.
Așadar, sunteți un cuplu?
- Da. - Nu.
- Da. Da. - Nu.
- Au fost doar... cinci luni. - E o perioadă lungă.
Aveam multe în comun. Munceam, nu munceam.
Mahmoud.
Am înțeles. Subtil.
Uneori, e mai ușor să fii cu cineva cu aceeași profesie.
Întotdeauna.
Deși, n-aș zice că eram împreună.
Vă rog. Ne putem concentra?
Încântător. Foarte tare.
- Bine. - Foarte tare.
Trebuie să găsesc Aztec-ul.
Și am nevoie să-l duceți pe Cole în siguranță înapoi în America.
- Cine e, de fapt? - Nimeni.
O greșeală.
Tu ești greșeala.
A spus că e curator de artă.
- Stați puțin. - Doamne!
Ce-ai spus?
E iubitul tău?
E doar amuzant.
Bietul de tine.
Credeai că ieși cu o bunăciune, nu? Nu cu Mata Hari.
Dar, măcar, distracția din pat a fost bună.
- Doamne. - N-a fost.
Ba da.
Ba da, a fost. Pentru mine.
Și mi-am pierdut o mână.
Am pierdut-o.
- Stai puțin, ai... - Da, s-a dus.
- Atinge-o. - Din cauza lui Sadie?
- Da. Poți s-o atingi. - Nu vrea. Dar cum?
Când eu și Sadie eram împreună,
am mers într-o excursie romantică în Myanmar.
Nu, a fost o misiune.
Au fost multe poziții.
Nu știu dacă-ți amintești. Dar lucrurile au mers prost.
Am fost capturat, iar Sadie și-a luat zborul.
Se pare că exact așa au făcut și serviciile secrete.
- Doamne! - Da, dar nu-ți face griji.
Ai două mâini, știi, dar o singură viață.
Știi ce îmi lipsește cel mai mult? Ghici.
- Da. - O făceam tot timpul.
N-o mai pot acum, așa-i?
Îmi pare rău. Ai permis să-i fie tăiată mâna iubitului tău.
- Ce naiba e în neregulă cu tine? - Nimic.
Aș fi făcut la fel. Misiunea pe primul loc.
Nu-i așa, floricică?
Sunt înconjurat de nebuni. Stai puțin.
Ai venit să mă salvezi, sau să găsești Aztec-ul?
Tu ai fost obiectivul secundar.
- Doamne! - Secundar, cu prioritate mare. Sigurat.
Uită-te la tine acum, înflorești.
Tot ce spui înrăutățește lucrurile.
- Fiecare cuvânt. Știu că încerci... - Marco.
Uită-te la el.
Îl poți duce acasă sau nu?
Te rog, spune da.
N-aș vrea ca unul din membrele mele să intervină între Sadie și o evadare.
Sigur. Supraviețuitorii lui Sadie trebuie să fie uniți, nu?
Mulțumesc.
Sincer, mulțumesc mult.
Cu plăcere, dragă. Un sărut?
Nu.
Adio, Cole.
Mă bucur c-ai supraviețuit.
Dar vreau să mă înțelegi bine.
Să nu mă mai contactezi vreodată.
- Bine? - Cu plăcere.
Deja ți-am uitat numele.
Care, sunt foarte sigur că e fals!
- De necrezut. - Mie-mi spui.
S-a cuplat cu un tip obișnuit, dar doar s-a mințit singură.
- Da. - Nu fi supărat, omule.
Nu te mai uita la ea. Nu mai plânge. Ești în siguranță acum. Haide.
Am ceva de băut în spate.
Putem face o beție împreună.
Ai nevoie de niște alcool.
E orașul meu. Nu apare nimic aici, fără să știu dinainte cu o milă.
Nimic, în afară de asta.
Mergeți. Amândoi.
- Îmi pare rău pentru Marco. - Taci, până nu ne omoară.
Nu-ți face griji. Îl vor viu.
Nu știu care-i treaba cu tine, dar sigur vor plăti pentru amândoi.
- Cu siguranță. - Cole, taci din gură.
Încerc să-ți salvez viața.
Preferai să spun că nu vor plăti?
Ce drăguți sunteți voi. Luați-vă o cameră.
Dacă te ajută, el nu e Taxatorul.
Da, iar eu nu sunt nepotul lui Sam.
Ca Fiul lui Sam, criminalul în serie, dar de nouă generație.
Sunt cel mai bun vânător de recompense în viață.
Al doilea cel mai bun.
Impresionant.
- Mergem? - Da, da.
M-ai dezamăgit, Taxatorule. A fost prea ușor.
Acum, prietena ta va muri, din cauza ta.
Ce amuzant. De obicei, e invers.
Tu m-ai urmărit în Europa.
Ademenit de minciunile tale.
Doamne, luați-vă o cameră.
Așa am făcut. Și uite unde ne-a adus.
Urcați în mașină.
Doamna conduce. Taxatorule, tu stai la mijloc.
Dă-te mai încolo.
Ei bine, taxează cumva.
Nu folosi cuvântul ca verb.
Ne poți spune cine ești?
Mi se spune Leopardul.
Doamne!
I se spunea Leopardul.
Dar chiar și leoparzii sunt uciși de lei,
hiene, fulgere.
Aruncă-l afară.
Și condu.
Și tu cine ești?
Dumnezeu. Vânătorul de recompense.
Aveți nume foarte bune în industria voastră.
Ca și în WWE, dar mai înfricoșătoare.
Dacă rotesc inelul, vor trece 50.000 de volți prin corpul vostru.
- Vă veți dori moartea. - Prea târziu.
Super. Mulțumesc.
Nu, îi mulțumesc despre faptul
că mi-a lipit de gât un puc de hochei electric...
- Cu 50.000 de volți, gata să... - Nu mai pot suporta.
Ai face bine să taci.
Luați-vă o cameră.
Știți ceva? Oprește.
Oprește aici.
Mașina mea e mai bună.
Nu vreau să-ți tai elanul, Dumnezeu,
dar ultimii doi tipi n-au reușit.
Elanul meu e de neclintit.
Mi-am antrenat simțurile ani de zile...
V-am prins, nemernicilor.
Dacă colectezi recompensa, unde se face livrarea?
Te voi duce într-un adăpost sigur.
Dacă nu mă întorc după tine, o echipă de salvare o va face.
Chiar vei ataca singură un avion plin cu golani înarmați?
Trebuie să găsesc Aztec-ul. E singura mea mutare.
Dacă mai contează, îmi pare rău pentru Marco.
Doamne. Pe bune?
Încerc să empatizez cu tine moartea unei persoane.
Pe care o cunoșteai bine.
Ești capabilă să simți ceva, sau poți doar la prima întâlnire?
În restul timpul ai în cap doar arme chimice și parole,
gloanțe și moarte.
Stai, ce parole? Despre ce parole vorbești?
Tipul cu albinele din peșteră mă tot întreba de parole.
Iisuse!
- Crede că eu am parola? - Da.
Și îmi spui asta doar acum?
Îmi pare rău.
Eram puțin drogat și răpit, în același timp.
De necrezut.
Și nu uita, sunt un fermier.
Nu un super spion.
De ce nu m-ai întrebat de ce mă tortura?
Ești incredibil!
Ce? De ce?
Despre ce parole e vorba?
Poți măcar să-mi spui pentru ce era să mor.
Aztec e într-o servietă foarte securizată, care nu poate fi deschis fără parolă.
Elena a găsit criptarea ADN.
Cum adică, criptarea ADN?
Parola e întreaga secvență genetică a unui organism viu.
Extrem de lungă și unică.
Am ajuns la Elena, înainte să o trimită lui Leveque.
Ei cred că tu ai parola?
Dar n-o am, pentru că ea a distrus-o.
Dar dacă Leveque încearcă să o obțină de la mine,
înseamnă că nici el n-o are.
Înseamnă că nu poate vinde arma.
- Însemnând că... - Încă are Aztec-ul.
Deci, schimbare de planuri.
Ai încredere în mine?
Glumești dracului?
Mulțumesc pentru sinceritate.
Ești... nu pot să...
Pentru că eu sunt Taxatorul...
Da, sunt Taxatorul...
- Te-ai prins? - Cântecul? Foarte amuzant.
Ai lăsat o urmă impresionantă de sânge, ca să ne aduci prietenul.
- Bravo. - Mulțumesc.
Dar nu sunt plătită în complimente.
Îți vei primi banii.
Așadar, tu ești Taxatorul.
Băiatul de aur al CIA.
Pseudonimul tău a generat la fel de mult amuzament, pe cât ai avut tu.
Dar, eu te cunosc.
Pentru că am fost ca tine.
De unică folosință.
Doar că într-o zi, am ajuns
într-un șanț, sângerând, la marginea Kabulului.
Era gunoi peste tot.
Dintr-o dată, am văzut clar.
Le-am oferit totul,
am sacrificat totul.
Mi-am irosit viața.
Și ce suntem noi?
Instrumente.
Dispensabili.
Merităm ceva mai bun.
Spune-mi parola și poți pleca.
Dacă n-o faci,
știm amândoi ce vei păți.
Eu voi primi ce îmi doresc,
iar tu vei muri, oricum.
Degeaba.
Îți jur, nu știu parola.
Nici măcar nu sunt Taxatorul.
Taci din gură!
Ne putem întoarce la afaceri?
Acolo sunt banii mei?
Plata ta va fi transferată.
Se aude vestea c-ai furat o armă pe care n-o poți folosi,
așa că te-ai supraextins.
Iar acum vrei să aștept un transfer?
Nu, nu.
Bani gheață.
Până nu-i văd, nu-l las din ochii mei.
Sau, te putem ucide.
Să se afle că șeful tău, cel care oferă plăți mari,
îi ucide pe cei care livrează?
Să ghicesc.
El e idiotul care l-a pierdut de la bun început.
Îți vei primi banii când aterizați.
Te-a făcut idiot.
Da.
Pe față.
Ucide-o când aterizați.
Și află parola.
Mă aștept să fie deschisă data viitoare când te văd.
Nu vii cu noi?
Dacă ceva merge prost când deschizi servieta,
toți de la bord vor muri.
Nu te simți presat.
Da, domnule.
Căutăm o secvență genetică.
Știi ce înseamnă "genetic"?
E un cactus.
Ești însetat?
- Fii deștept. - Ești sociopată.
Nu sunt o sociopată.
Știi cine spune asta des? O sociopată.
Am ieșit cu femei nebune la viața mea, dar tu ești cu acte în regulă.
E ceva mai mare decât noi doi.
Și planul meu a funcționat.
Mai bine decât mi-am imaginat.
Serios?
Ți-ai imaginat că voi scăpa cu viață?
Am găsit Aztec-ul.
De îndată ce aterizăm, îi vom elimina.
Vom fi în siguranță.
Lumea va fi în siguranță. Toată lumea câștigă.
Ce înseamnă toate astea?
Ce înseamnă...
toate astea?
Mă așteptam la mai multă discreție,
din partea Taxatorului.
La fel și eu.
Ce ești, cu adevărat?
Ajutor angajat?
Sau doar iubita?
Crede-mă, n-are stofă de iubită.
Oricum, nu-mi pasă.
Vei muri, indiferent.
Stai, stai.
Cine-i idiotul acum?
Eu am parola.
Pe naiba.
El n-o are.
Eu o am.
Serios?
Atunci, îl putem ucide pe el.
Așteaptă. Așteaptă.
Parola. Acum!
Sigur. E în buzunarul meu.
E în regulă.
Serios?
Deschide-o.
La naiba!
Nu pot să cred că m-ai pozat în timp ce dormeam!
Ne-am pozat pe noi!
Știam că ești un ciudat!
Nu sunt un ciudat!
Știi cine spune asta des? Un ciudat!
Stai să văd. Să văd.
Doamne!
Ia servieta și pleacă.
- Este o parașută. - Dar tu?
Misiunea e mai importantă.
Nu, trebuie să opresc sângerarea. Ai pierdut mult sânge.
- Pleacă, Cole. - Stai să găsesc...
- Cole, pleacă! - Sadie, te asigur...
Pleacă de-aici.
Stai!
Dă-te din cale, idiotule.
Ce faci?
Habar n-am.
Sadie?
Doamne.
Ți-am spus să pleci.
Așa am făcut.
Dar te-am luat cu mine.
Cât timp am fost leșinată?
O vreme.
Văd că ți-a făcut de cap cu parașuta.
Am avut multă energie nervoasă.
Ai reușit.
Da, da.
L-ai luat.
- Ai luat Aztec-ul. - Da.
- Stai. Ușurel... - Adică, chiar...
Ai pierdut mult sânge.
A fost foarte scârbos.
Îmi pare rău. Nu știu ce să spun.
Mulțumesc.
Cu plăcere.
Pardon. Mă scuzați.
Alo?
Leveque, lucrurile n-au mers conform planului.
Fata s-a aliat cu Taxatorul.
De câte ori poți pierde un om?
Ascultă-mă bine.
Dacă nu livrăm o armă funcțională în 48 de ore,
cumpărătorii noștri ne vor ucide.
Găsește-l pe Taxator,
sau nu vor avea șansa să o facă, pentru că te omor cu mâna mea.
Șefu'. Am localizat parașuta.
Bine.
Depinde de puterea ta,
dar cred c-ar fi bine să plecăm mâine de-aici.
Depinde de puterea ta.
Spune-mi. Ce e prostia asta?
Plantele vinca și neurolaena lobata.
Le-am găsit pe plajă, le-am sfărâmat și le-am folosit
ca să opresc sângerarea și infecția.
- De unde-ai știut despre ele? - Am citit.
De-a lungul istoriei, civilizațiile aveau cunoștințe proprii despre culturile lor,
pentru mâncare, haine sau medicamente.
Nu înțeleg de ce n-ai ieșit niciodată din țară.
- Iar începem. - Ce? Sunt curioasă.
Se vede că te interesează lumea.
Voiam să călătoresc, chiar voiam. Mă gândeam s-o fac după absolvire.
Să fac cercetări pentru carte. Apoi, tata s-a accidentat...
așa că am venit acasă.
Nu s-a recuperat?
Ba da. E bine acum.
Dar, știi tu, îmbătrânește.
Trebuie să avem o producție bună ca să facem față,
iar afacerea se schimbă.
Oricum...
au nevoie de mine acolo.
Chiar au?
Dar tu? Cred mama ta e mândră.
Fiica ei, agent CIA. Nu?
Îmi place să cred că e e.
Mama a murit când eram tânără.
- Îmi pare rău. N-am știut. - Nu-i nimic.
Serios, a fost acum mult timp.
Și după ce a murit, am găsit armata.
Undeva unde puteam să-mi folosesc concentrarea.
Iar apoi, agenția. Ei mi-au oferit un scop.
Luptele noastre ne fac mai puternici, nu?
Mai ai altă familie?
În domeniul meu de muncă, e mai bine să fii singur.
Chiar?
Dacă are vreo importanță, cred că orice părinte ar fi mândru...
de tine.
Știi ceva?
Nu-mi vine să cred că nemernicul mic e încă întreg.
Poate că ești capabilă să ai grijă de un cactus.
Poate.
Îmi pare rău pentru poză.
Îmi pare rău pentru misiune.
Suntem chit?
S-a făcut.
Fugi!
Prindeți-l pe Taxator viu, ucideți fata, iar eu iau Aztec-ul.
Mergeți!
Acolo e.
Atențiune. Suntem Pușcașii Marini ai Statelor Unite.
Asigurați-vă armele și aruncați-le la pământ.
La naiba.
Unde-i servieta?
Agent Rhodes. E timpul să vii acasă.
Ne descurcăm. Mulțumim.
Să mergem.
- Nu e prea strâns? - Nu.
Voiam să mă asigur.
Da, e bine.
Un test poligraf, Jackson?
Chiar atât de disperat ești să fii cu un pas înaintea mea?
Îmi fac doar datoria, Rhodes.
Nu, dacă ți-ai face datoria, acum am fi plecați să căutăm Aztec-ul.
Dacă îți făceai datoria ta, nu era pierdut acum.
N-a fost vina ei. Încerca doar să mă salveze.
Desigur.
Iubitul, care te-a însoțit în mod accidental.
Nu ți-a trecut prin cap că ar putea fi un agent străin,
încercând să compromită misiunea?
Da. Un frumos înalt, trimis să scoată secretele din tine cu pupici.
Patti, fii cu ochii pe poligraf, te rog.
Sigur. Scuze.
Știm amândoi că l-ai verificat. E civil și e curat.
Așa da civil.
Ai ales viața lui în schimbul miilor, dacă Aztec va fi lansat vreodată.
Mi-am lăsat sentimentele să-mi întunece judecata.
Stai puțin.
Vrei să spui că tu crezi c-a fost o greșeală să-mi salvezi viața?
Da.
E super.
Super.
Cole, îmi pare rău, dar au dreptate. O viață, comparată cu câteva mii.
Da, nu-i nimic, înțeleg. Misiunea e mai importantă.
Mâna lui Marco, folosirea mea pe post de momeală, la aeroport.
- Înțeleg. - L-ai folosit pe post de momeală?
- Da. - Nu.
Ei bine...
Marco avea dreptate. E mai bine să ieși cu cineva ca el.
Cu conexiuni emoționale complet tăiate...
- Fără frica de a-și pierde un braț. - Poftim?
Știi ceva? Marco avea dreptate, dar nu despre ce ai zis tu.
Avem o singură viață, iar ție îți e prea frică s-o trăiești.
A spus-o mortul cu o singură mână.
Ce se întâmplă?
Cole, ai mers la ai tăi acasă ca să-i ajuți.
Dar nu cred c-au nevoie de tine.
Cred că e doar o scuză ca să eviți să trăiești.
Uite cine vorbește.
Slujba ta, datoria, sacrificiul, sunt scuzele tale să respingi oamenii.
Cred că te temi să te apropii de oameni.
Dacă o faci, îi poți pierde.
- Cum ți-ai pierdut mama. - Taci!
Nu vorbi despre ea!
Eu nu mă tem de nimic.
Trebuie să vă luați o cameră.
- Doamne! - Patti,
nici măcar nu-i conectat la poligraf.
Îmi pare rău. Dar tensiunea sexuală din camera asta...
Șefa vrea să te vadă.
Ai început bine cu planta.
Știu că ea te-a băgat în asta,
dar...
ai mari probleme.
Vorbim de urmărire penală.
Pentru ce? C-am vizitat o fată în Londra?
De ce o protejezi?
Știu că arată rău. Dar pot repara totul.
Încă îl putem prinde pe Leveque.
Mereu ai fost favorita mea, Sadie.
Dar dacă devii necinstită, n-am ce să fac.
Ce vrei să spui?
N-a pierdut Aztec-ul, așa-i?
Nu, nu. Pune ceva la cale.
- Nu, nu. - Vrea să facă bani.
Sadie n-ar face asta.
Ai permis ca Aztec-ul să ajungă în mâna inamicilor.
Ești suspendată, până la terminarea anchetei.
Dar știi cum sunt lucrurile astea.
Ești norocoasă dacă vei mai avea o slujbă, în final.
Uite ce face ea.
Asta doar în ultimele șase luni.
E o mincinoasă și o criminală, Cole.
Pe cineva ca ea vrei să protejezi?
S-o duci acasă la mama?
Doamne!
Ce trebuie să văd? O plantă?
Nu e doar o plantă. E un amarant. Dintr-o cultură.
Se cultivă în America de mii de ani, pentru alimentație,
dar a fost deseori folosită în ritualuri, de către azteci.
Doamne! Planta n-a fost a ei. A luat-o de la Horvath, omul de știință.
El era obsedat de sacrificiul uman folosit de către azteci.
Secvența genetică a acelui amarant e parola.
Să fiu al naibii.
Vreau ca planta să fie recuperată din apartamentul ei urgent.
O putem folosi să-l ademenim pe Leveque. Să-i transmitem un mesaj.
"Taxatorul e pregătit să vândă parola."
Nu va pune botul.
Doar dacă legăm momeala.
Parola e divizată în patru segmente.
Îi trimitem lui Leveque primul segment.
Poftim? Să-i dăm o parte din parolă? E o nebunie.
Exact. Agenția n-ar fi de acord.
Dar dacă Taxatorul o face, înseamnă că e pe cont propriu, că e real.
Leveque e disperat. Va mușca momeala.
Vom avea nevoie de Taxator.
De mine? În niciun caz.
Doar de dragul aparențelor. Nu se va apropia de time.
La ce mai aveți nevoie de mine? Folosiți un manechin. Sau pe Jackson.
E o idee bună.
Dle Turner, știu că nu vrei s-o faci, dar mai știu și că o vei face.
Atât timp cât Leveque crede că ești Taxatorul, ești în pericol.
Puneți-mă în custodie protectivă. Până îl găsiți pe tip.
Dar familia ta?
- Ce-i cu familia mea? - Oamenii ca Leveque nu se opresc.
Singura cale prin care putem garanta siguranța familiei tale,
e dacă îl eliminăm.
Nu, nu.
Cole, e prea periculos.
Doar te folosesc.
E amuzant, pentru c-a spus același lucru despre tine.
Amintește-mi, care dintre voi nu mă lasă să-mi risc viața?
Știu că ești nervos, dar e o greșeală.
Să-i protejezi pe cei pe care îi iubești nu e niciodată o greșeală.
Poate într-o zi îți va păsa suficient de mult de cineva, ca să înțelegi.
Rhodes.
Lăsați-mă să conduc misiunea.
Știu mai multe despre operațiunea lui Leveque decât oricine altcineva.
Du-te acasă, Sadie. Și rămâi acolo.
Ce crezi?
Ce cred eu? Că e o capcană.
Testează.
E autentic.
Poate că nu-i o capcană.
Sau poate că e una bună. Oricum, ce alegere avem?
Șefu'.
Dle Utami, mă bucur să te revăd.
E amuzant. Când mi-ai acceptat prima plată,
ai uitat să menționezi că nu ai parola.
O vom avea-o în curând. Aztec-ul va fi al tău.
E servieta mea, să înțeleg.
Te întâlnești cu Taxatorul?
Mergem împreună.
Dacă are parola, încheiem afacerea. Dacă nu, te ucid.
Dle Utami, cu o condiție.
Orice s-ar întâmpla, Taxatorul moare.
Așa să fie.
Turner, intri acolo și îți joci rolul.
Vei fi gata în 20 de minute.
Nu mai lucra la guler. Se aude ca o furtună aici.
Scuze, dar urăsc costumele.
- Câți oameni aveți? - Cu tot cu mine? Trei.
Trei? Cum adică? Trei în total?
Aveți doar trei oameni? N-o putem face cu trei oameni.
CIA nu poate acționa pe teritoriul Statelor Unite. Am venit puțini.
Ați venit puțini? Sunteți în excursie prin Europa?
Sunteți CIA. Ce înseamnă asta? Că ați venit puțini?
Calmează-te. Oamenii lui Leveque trebuie doar să te vadă acolo.
Îl vom aresta de îndată ce apare.
Tu doar joacă-ți rolul.
Nu mai ești un fermier, știi? Ești Taxatorul. Pe ei, acum.
Bune, bine ați venit.
O masă pentru dl Taxator.
Da, pe aici.
Noroc!
Totul va fi bine. Avem totul sub control.
Oamenii răi nu se vor apropia de tine.
Trei oameni.
Au ajuns.
Putem vedea ținta. Are arma cu el.
Să ne pregătim.
Jackson. Ce-a fost asta?
- Cole. - Ce e?
Pleacă de-acolo.
Acum? Bine.
Înseamnă că-l pierdem pe Leveque?
Jackson, ce se întâmplă cu familia mea dacă-l pierdem pe Leveque?
Rămân.
Va veni.
Știu asta.
Ei bine, ce loc romantic pentru prima noastră întâlnire oficială.
Am adus ceva special, să deschidem împreună.
Și niște însoțitori. Sper că nu te deranjează.
Îmi cer scuze, dar însoțitorii tăi nu mai sunt printre noi.
E mai privat așa, nu?
Ești bine, Taxatorule?
N-aș vrea ca ceva să ne strice seara.
- Mulțumesc. - Pentru ce?
Pentru că m-ai scăpat de însoțitori.
Nu mai trebuie să-i omor eu.
Cu plăcere.
Dar, cumva, nu te cred.
Nu-mi pasă ce crezi tu.
Intenția mea e să plec de-aici bogat și să dispar.
Marele Taxator, își trădează țara.
Nu, de ce-ai face asta?
Când mi-ai spus că îmi irosesc viața, m-ai pus pe gânduri.
Să nu întârziem acest nou început.
Parola.
Banii, mai întâi.
Și... am dublat prețul.
Negocierile au luat sfârșit.
Negocierile nu iau sfârșit niciodată.
Știi...
Îmi amintește de când am...
vândut niște rachete unui traficant de arme.
Se tocmea și se tocmea, fără oprire.
Până la urmă, le-a cumpărat.
S-a întors după o oră și mi-a spus:
"Am plătit prea mult pentru rachete, vreau un preț mai bun."
I-am spus că nu așa stă treaba și că nu putem schimba prețul.
Mi-a spus:"Vreau banii înapoi. Nici măcar nu le mai vreau."
I-am răspuns:"Nu le pot lua înapoi."
- "Le ai de o oră." - Destul!
Parola, acum!
Sau muriți amândoi.
Se supără repede.
Ai parola?
Ai parola sau nu?
Pentru că va fi foarte dureros pentru noi, dacă nu o ai.
Prietene?
Scuzați întârzierea.
Mă bucur c-ai ajuns.
Ei bine, ce pot să spun? Începi să-mi fi drag.
Ce înseamnă asta?
E o oportunitate să mă întâlnesc cu toți jucătorii.
Dle Utami, din moment ce tu ai banii, mă voi adresa ție.
Prețul parolei e exact jumătate din taxa lui Leveque.
Transferă-i în acest cont, după ce se deschide servieta.
Tu ești Taxatorul.
Și-am venit să colectez taxele.
În acest caz, tu cine ești?
E iubitul meu.
Fiți siguri de asta!
Dacă ai parola, accept înțelegerea.
- Dle Utami... - Deschide-o.
Ai parola?
Încă am prieteni în Agenție.
Stai puțin. N-o poți deschide.
Când cei pe care îi iubești sunt în pericol, faci orice e nevoie.
Ia te uită.
Aztec-ul, cum am promis.
Mulțumesc din suflet.
A fost o plăcere să facem afaceri împreună.
Da, mulțumesc mult.
Afacerea mea nu s-a terminat, dar voi da.
Ce te face să crezi că vă las să plecați în viață de-aici?
Recompensa de 10 milioane de dolari pe care am pus-o pe capul tău.
Habar n-am câți vânători de recompense sunt aici,
dar ei știu totul despre tine.
Știi ce e mai amuzant?
Ca tine, n-am avut banii până acum,
dar n-a fost nevoie ca vânătorii de recompense să știe.
A trebuit doar să știe unde ești.
Leveque, valorezi mulți bani.
- Dă-mi mie pistolul. - Armă!
Nu mișcă nimeni!
Ești mort, prietene.
Spune-le să nu facă vreo prostie.
Și care e planul? Ce vei face?
Nu facem nimic. Tu vii cu mine.
Cum pot să nu fac nimic, dar să vin cu tine?
Idiotule, cum vei ieși de-aici?
Îți dau 20 de milioane s-o omori pe ea. Pe loc.
Ești pregătit?
Pentru ce? Nu, nu sunt. Ce...
Împinge-i în față. Eu merg roată. Pune mâna pe dispozitiv. Acum!
Pe scări.
Unde pleci?
Sadie?
Sunt aliatul tău.
- Jonas? - Mi-a fost foarte dor de tine.
N-avea cum să meargă între noi.
Desigur, ai dreptate. Am pierdut prea multe părți ale corpului.
N-are cum să meargă. Dar dacă privești partea bună,
încă mai am viziune 20%.
Jonas, sunt ocupată acum.
A fost nasol să-mi pierd un ochi.
Dar crede-mă, să-mi pierd asta,
a fost cel mai bun lucru care mi s-a întâmplat.
Serios, mi-a schimbat întreaga viață. Sunt un ascultător mult mai bun.
S-a dus și cealaltă ureche.
N-aveam nevoie de ea. Fă ce-ai de făcut.
Stai, stai!
Bine, arată super, dar trișezi.
Nu ești Taxatorul. Cine naiba ești?
Ce-a spus ea.
Eu sunt iubitul.
Nu!
Scoate-mă de-aici.
Nu, rămâi aici.
Dă-mi arma.
La naiba!
Haide, dnă Taxator. Dă-mi arma.
Ar trebui să-ți fie rușine.
Îți irosești tot talentul.
- Puteai avea mult mai multe... - Nu vreau nimic de la tine.
Dar ce vrei? Un iubit? Ce neinspirată.
El nu te cunoaște. Nu cu adevărat.
Cole?
Cole!
Ia-mă de-aici!
Arăți trăsnet în rochia aia.
Iar tu să porți mai des costume.
- Aproape a murit în congelator. - Nu eu am făcut-o. El.
- Cat timp a stat în congelator? - Tu ai fost de vină?
- De ce-aș băga o pisică în congelator? - Despre ce vorbești?
- Nu el a băgat-o. - E evident.
- Nu l-ai văzut când l-ai închis. - Nu povestea cu pisica, din nou.
- Așa a făcut. - Da, povestea cu pisica.
Așadar, străbateți Europa cu trenul. Sună atât de romantic.
Dacă vrei să scrii o carte, trebuie să te documentezi.
Și ce va face Sadie în toate aceste locuri,
până citești tu pergamente vechi și mucegăite despre agricultură?
Nu-ți face griji. Am o listă cu clienți pe care trebuie să-i vânez.
Sigur îi vei găsi pe toți, dragă.
- Așa voi face. - Așa va face.
Slujba de curator de artă e mult mai interesantă decât am crezut.
- Așa este. - Mi-aș dori să fiu în locul tău.
În afară de partea în care te culci cu fratele meu.
Poftim?
Taci, te rog.
- Așadar... - Suntem la masă.
Promiteți să aveți grijă de micuțul ăsta cât timp suntem plecați?
Da, ador plantele.
- E dificil să ții un cactus în viață? - Uneori, e mai dificil decât crezi.
- Dar se merită. - Foarte mult.
Vorbim despre cactus, nu?
Îl udăm o dată pe lună.
- Sau e cu subînțeles. - Da.
- Așa e. - E un...
- E un mesaj ascuns. - Da... așa este.
Da, e super.
- Eu și mama ta avem... - Nu începe cu "eu și mama ta"...
- Nu-i vorba de un cactus. - Nu, nu e.
Implică luptele.
Ți-a spus vreodată c-a făcut lupte în liceu?
Bea și taci.
Bine.
TREI LUNI MAI TÂRZIU...
- Bună, dragule. Scuze c-am întârziat. - Mișto mașină.
Sigur CIA-ul nu ți-a dat voie să păstrezi banii lui Utami?
Ai vrea tu. E împrumutată.
Cum a fost întâlnirea ta cu profesorul Kirkland?
- Foarte bună. - Serios?
Mi-a oferit niște cercetări uimitoare.
El este Raul.
E un traficant de arme,
dar afacerile rămân în mașină.
O întâlnire de noapte.
E seara noastră.
Seara noastră.
Traducerea și adaptarea: LionKing09 playSUBS Team & Subtitrări-noi Team
www.filelist.io www.subtitrari-noi.ro