Ima veliki procep.
Čini se da je to jedini put, idemo dalje.
Dobro si?
Otprilike je tačno. Nikada ne može biti lako.
U redu.
Jedan. -Budi oprezan. -Dva, tri.
Dobro si? U redu.
U redu.
Sranje! -Dobro si. Dobro si?
Ne. -Radila si mnogo strašnije stvari od ovoga.
Seti se Ej Džej Haketa, Snejk Dajka. Glupog takmičenja u pevanju.
Bože, udala si se za ovog nesposobnjakovića, zaboga.
Da? U redu. -U redu.
Jedan, dva... Tri.
Hajde. Uhvatio sam te.
To je moja devojka.
Fuj, odvratno. Uzmite sobu.
Dolazi Itan Hant.
Pažljivo, H, oko krivine je labav kamen.
Brinite vi za svoje konopce, kučke. Ja sam dobro.
Ne žuriš, frajeru.
Hanter, praviš se važna.
Den!
Drži se, Den, dolazim. Den, jesi li dobro?
Samo se ti drži, silazim.
Hajde, hajde. Ne mogu da dohvatim.
Bože. -Dobro, Beki.
Treba mi samo još malo konopca, možeš li da ga otpustiš? Da li si obezbeđena?
Da li si obezbeđena? -Da, obezbeđena sam.
Samo ga otpusti, i moći ću da se zaljuljam do stene.
U redu. -Mislim da mogu da dohvatim. -Spreman?
Možeš li do nje? -Samo sekund. Mislim da mogu da dohvatim.
Drži se, Den, skoro sam stigla.
U redu.
Ne!
Den!
PAD
Preveo: Bambula
51 NEDELJA KASNIJE
Ćao, ovde Beki i Den, ostavite poruku.
Ćao, Beki, ja sam.
Pokušao sam da te utešim na sve načine za koje znam.
Ali ne mogu ti pomoći ako se ne javiš.
Dušo, zabrinut sam za tebe.
Kad god prestaneš da me mrziš, tu sam.
KREMIRANI OSTACI
DEN
Ćao, šta ima?
Ovo je samo govorna pošta, dobili ste Dena.
Samo ostavite poruku i javiću vam se kad budem mogao.
Ostavite je posle zvučnog signala.
Ćao.
Nedostaješ mi.
Tata, šta? Proganjaš li me sada?
Ne, samo ne znam šta drugo da radim jer se ne javljaš na telefon.
Ukapiraj. -Mislim da ovo postaje pomalo smešno. -Smešno?
Rekao si mi da ne treba da budem toliko slomljena zbog njega jer je bio seronja.
Ne, rekao sam da mu možda nije mesto na tom pijedestalu
na koji si ga stavljala. Da on nije mučenik kakvim ga ti predstavljaš.
Ovako tešiš svoju ćerku?
Samo želim da možeš nastaviti sa svojim životom.
Ne želim da nastavim dalje, on mi nedostaje.
Svaki dan mi nedostaje način na koji me je gledao.
Nedostaje mi kako sam se osećala zbog njega. -Dušo. -Nemoj.
Šta nemoj? Šta to radiš, Beki?
Bežim od tebe. -Nećeš da voziš. Prestani. -Odjebi!
Ne smeš tako da pričaš sa mnom!
Tvoja majka i ja smo te vaspitali bolje od toga.
Opijanje i odgurivanje ljudi koji te vole
neće ti pomoći. Desila ti se užasna stvar.
Ali moraš ponovo početi da živiš svoj život.
U redu? Postoji čitav veliki svet kojem si potrebna.
I verovala ili ne, potrebna si i meni.
Dozvoli mi da te odvezem kući.
Radije bih pešaka.
Da te pitam nešto.
Da su se uloge zamenile, da si ti tog dana ti pala,
misliš da bi Den stajao ovde sam
daveći se u alkoholu, tuzi, jadu, šta god da je ovo.
Ne bi. I ti to prokleto dobro znaš.
Prokletstvo, Beki, treba da pokušaš.
Znaš li šta mi treba, tata?
Treba da me ostaviš na miru.
Prokletstvo.
DEN
Broj koji ste pozvali je isključen.
Ne.
Zdravo. -Ćao. -Izgledaš...
Užasno. -Da, stvarno užasno. Dođi ovamo.
Zašto si se vratila? Konačno si spremna da odmoriš?
Odmaraću se kad umrem.
Imam nešto u planu i potreban mi je partner u zločinu.
Tvoj tata me je zvao pre nekoliko nedelja.
Nije znao kome drugom da se obrati. I rekao je da si u lošem stanju.
Nije imao pravo da radi to. -Zabrinut je za tebe.
Bliži se godina, on ne želi da budeš sama.
Jedino što me više izluđuje od Denovog pepela koji skuplja prašinu tamo
je to što je moja najbolja prijateljica zaglavila ovde s njim.
Hoću da te vrbujem za nešto.
Neće ti se svideti, ali samo pokušaj da ostaneš otvorenog uma. Pogledaj.
TV toranj B67.
Odavde je udaljen samo šest sati vožnje.
Planirala sam da se popnem na njega ovog vikenda
i htela sam da vidim da li ćeš se popeti sa mnom.
To bi bila avantura, kao nekada.
I mogla bi da prospeš Denov pepeo s vrha.
Nisam se penjala od tada. -Shvatam.
Ali ako se ne suočiš sa svojim strahovima, uvek ćeš se plašiti.
Šta je ono Den govorio? Nemoj umreti ako želiš da živiš?
Ili, nastavi da živiš čak iako umireš?
Sranje, imam osećaj da mi ne ide ovo vrbovanje.
Ne, žao mi je, Hanter, jednostavno ne mogu.
To je kao "ne", ne mogu to da uradim. Žao mi je. -Bićeš dobro.
Ne mogu. -U redu je.
U redu je.
Jutro, princezo.
Šta nije u redu?
Ako se plašiš smrti, ne plaši se da živiš.
Tako je Den govorio.
Hajde da to uradimo. Hajde da se popnemo na tvoj glupi toranj.
Bože, Beki dušo, tako sam uzbuđena.
Nikad nisam videla ovaj snimak. Sranje, kako sam kidala.
Da, super si. To je Beki koja nam je potrebna za ovo putovanje.
Sveca mu, pogledaj svoje ozareno lice.
Ko je ovo na fotografiji sa tobom? -Ne znam, to je odavno bilo.
Ko je to? -Niko, samo mi daj moj... -Hanter ima dečka.
Nije to ništa, samo neki tip.
Taj "neki tip" je sigurno znao kako da zagolica tvoj zvižduk.
TATA
Šta ima, narode?
Opasnost D, vratila sam se u SAD! Super opaka guzica.
U redu, u moju odbranu,
možda se ponašam kao totalni kreten pred kamerom, ali vredi toga.
Plaćaju me za to sranje. Dovoljno je da putujem, a ti me poznaješ,
moram da radim opasna sranja da mi krv pumpa.
Pa, možda bih želela da probam i ovaj posao.
Samo kažem, ako ćeš biti jutjuber,
zašto ne budeš svoja? Ti si super. Prirodni mamac za klikove. -Ne.
Ono što mi radimo ovde je mamac za klikove.
Izvinite?
Imate li gde da napunim telefon?
Struja nije besplatna, gospođice. -A znate li gde je TV toranj B67?
Ne možemo da ga nađemo na mapi. -Ne treba vam mapa.
Vidite ono svetlo tamo gore?
To je vaš toranj. -To je nenormalno visoko.
Koja je fora sa svetlom, mislila sam da si rekla da je van funkcije?
Da bi avioni mogli da ga vide.
Znaš li da je ovo nekada bila najviša građevina u SAD?
A sada je samo stara relikvija.
Srušiće ga ove zime.
Beki? Beki.
Šta je? -Daj mi svoj punjač za telefon.
Šta to radiš?
Veoma kul životna mudrost.
Sada ću samo da poravnam zupce s elementima u lampi.
I...
Nije loše za glupu jutjuberku?
Dušo.
Da li si dobro spavala?
Volim te.
Nećeš to uzvratiti?
Govorim to.
Jedan, četiri, tri.
Volim te.
Hajde, Bek, sunce je izašlo.
Šta ima, "El Kapitan"?
Ne znam, ali nešto se dešava, Sports Illustrejtid.
Sise za klikove.
Da li prenosiš uživo? -Ne, devojko. Snimaćemo sada, objavićemo kasnije.
Dobro, ne želim da učestvujem u tome.
Ćao, momci! Opasnost D ovde.
I imam nekog veoma posebnog za vas da upoznate.
Reci zdravo, Beki Si. -Zdravo.
I danas imamo nešto potpuno ludo za vas.
TV toranj B67. Ovaj loš dečko je visok preko 600 m,
a vaše ortakinje će se popeti na strava vrh.
Ali ne brini, Beki Si, jer si sigurna... -Pazi!
Sranje!
Ostalo je još osam života.
ZABRANJEN PROLAZ OPASNOST OD SMRTI
Sranje.
Izgleda da ćemo pešice odavde. -Koliko daleko? -Ne znam.
Kilometar i po, možda dva.
Prokletstvo, vruće je. -Ohladićeš se kada budemo emitovali.
Misliš da imamo dovoljno vode? -Voda, u redu. Pojasevi, u redu.
Fantastičan 4K dron, u redu. Selfi štap, samo osnovne stvari.
Hrana?
Ne, vratiću se na vreme pre ručka. -Isuse.
Sranje, veliki su.
Još je živo. Skidaj se s njega!
Samo idite. -Idite.
Jadno stvorenje.
Kreteni.
Opstanak najsposobnijih, zar ne?
Uradila bi isto da umireš od gladi ovde.
Osećam se mrzovoljno. -Hanter. -Šta je?
To je smešno.
Sranje, 300 lajkova.
350. -Pitam se koliko tvojih pratioca su serijske ubice?
Sranje.
Izgleda mnogo veći izbliza, zar ne?
Ovo je strava.
Ovo je užasno.
Narode, Opasnost D ovde,
mi smo u podnožju četvrte najviše građevine u SAD
od koje može stomak da vam se okrene.
Počećemo naše naporno putovanje
penjanjem 550 m po merdevinama unutar čeličnog kaveza.
A onda, posle kaveza imamo vrtoglavi stub od 60 m
po spoljnim merdevinama.
Vaše devojke će biti izložene svakakvom vremenu.
A onda, iza toga, imamo ambis, platformu,
vrh sveta. -Hanter.
Žao mi je, ne mogu to da uradim. -Dušo, naravno da možeš.
Ne, stvarno ne mogu.
Skamenila sam se, i drhtim.
Ovde sam.
Udahni.
Nakon što je Den umro, plašila sam se svoje senke.
Ali izvukla sam se. Pobedila sam strah, preuzela sam kontrolu.
Ne dozvoli da te strah obuzme.
Napadni ga frontalno i razbij ga.
Ako možeš da ga pobediš, možeš da pobediš bilo šta.
I ja sam tu pored tebe sve vreme.
Mnogo si jača nego što misliš da jesi.
Zato začepi i uradimo ovo.
Bože, Hanter. Takvo sranje treba da objavljuješ na Instagramu.
Hajde.
Prokletstvo, ovo je tako kul.
Sveca mu.
Vidi ovo. -Prokletstvo, Hanter, kakva ti si kretenka.
U šta nas to uvlačiš? -Ne brini.
Imamo 15 m užeta između nas.
Povezane smo i sve je u redu.
U redu. Jednu po jednu nogu i reci mi ako moraš da se odmoriš.
U redu.
Vidiš? Lako je.
Naravno.
Odlično ti ide. Hajde!
Dobro si?
Ne.
Odlično ti ide, hajde.
Hanter?
Hanter? -Da? -Možemo li se odmoriti na trenutak? Treba mi piće.
Naravno.
Obrisi znače da smo na pola puta.
Savršeno mesto.
Hoćeš da uradiš nešto ludo?
Šta? -Na pola puta smo, to znači da smo se popele na oko 300 m.
Popele smo se na visinu Ajfelove kule.
Molim te, ne govori takva sranja, Hanter.
Eno motela i restorana.
Izgleda kao mali grad igračaka.
Hajde samo da završimo sa ovim. -Da.
Hajde, sustiži.
Tako je, Beki, svaka čast.
Hajde.
U redu. Ovo je kraj unutrašnjih merdevina.
Jedan po jedan korak, u redu? Možeš ti ovo.
Sledećih 60 m su spolja.
Neću da lažem da će postati malo ludo
kad izađemo iz kaveza na otvoreno, ali ne paniči.
Hanter?
Hanter? -Beki, moraš doći gore, neverovatno je.
U redu.
Hanter? -Ovde napolju je još samo 60 m. To je sve.
Ne mogu. -Da, možeš.
Samo pogledaj gore, samo gore.
Sjajno ti ide. Možeš ti ovo.
U redu.
Sjajno ti ide.
Dobro si?
Zapamti, samo gledaj gore.
Šta dođavola radimo? -Prestani da previše razmišljaš. -Kako?
Ne znam, koncentriši se na nešto drugo, na primer, pevaj dečju pesmu ili slično.
Dobro.
Ringe ringe raja Doš'o čika Paja
I doneo jaja Jedno jaje muć, a mi deca čuč
Ne bih tu izabrala.
U redu, Beks, ovo će izgledati malo gore nego što jeste.
Šta koji kurac, Hanter? Hajde da se vratimo dole.
Beki, ako te pustim da se vratiš, strah pobeđuje.
A ja neću dozvoliti da se to desi.
U redu je, Beks.
U redu je. Držim celu tvoju težinu.
Hvala.
U redu.
U redu, samo lagano do vrha. Možeš ti ovo.
Stvarno te mrzim, Hanter.
Da li su ove merdevine malo labave?
Prestani, kretenko. Hanter! -Izvinjavam se.
Šta je to bilo?
Hajde, skoro smo stigle.
Hajde. -U redu.
Beki, nećeš verovati. Moraš se popeti ovde.
Dolazim. U redu.
U redu.
Hanter.
Veruj mi.
Dobro.
Beki.
Ovde sam. Bože.
Bože. -Uspele smo, Beks.
Znala sam da možeš.
Idemo!
Na vrhu prokletog sveta.
Hoćeš da probaš?
Sranje, Hanter, stani. -Samo se fokusiraj da uslikaš dobre fotke.
Nisam uzalud obukla ovaj glupi grudnjak. -Ne.
Ne, Hanter.
Ne žuri. -Bože.
Kako je to izgledalo? -Ludo. Nenormalno.
Hajde da vratimo ovog lošeg dečka. Sveca mu, neverovatno, cico.
Sada ono ultimativno, Beks. Na tebe je red.
Šta? Ne. -Da li želiš da se otreseš straha ili ne?
Ne, ne, Hanter.
Stara Beki bi to uradila.
Samo kažem. -Cico.
Evo, ja ću te držati za ruku.
U redu. -Da. -U redu.
Sranje. -Hajde.
Možeš ti ovo.
Držim te. -U redu.
Možeš da mi veruješ.
U redu. -Držim te, Beks. -Bože.
Pažljivo preko platforme.
Polako. U redu. Držim te.
Dobro.
Otvori oči.
Pogledaj gore.
Samo još jedna.
Bože, uspela sam. -Uspela si, idiote.
Da. -Vidi, vidi kakve su ove neverovatne. -Bože.
Sledeći put ako se nečega plašiš, želim da pogledaš ove,
i znaj da nemaš čega da se plašiš.
Hvala ti. -Da.
Znaš da sam ponosna na tebe.
I Den bi takođe bio.
Da.
Dobro, vreme je.
Ti i ja, mi smo jedno, Den.
I kad god sam imala potrebu da se nasmejem,
ispričao bi mi jedan od svojih usranih viceva.
I kad god mi je trebalo rame za plakanje, to je bilo tvoje.
A sada te nema i...
Više se ne osećam celom.
Nedostaješ mi mnogo i...
Volim te.
Zbogom, Den.
Izvini.
Nisam očekivala da će me tako pogoditi.
Bilo je tako daleko toliko dugo.
Nije mi se činilo stvarnim do sada.
Hajde. Hajde da se vratimo na zemlju. Važi?
Ne znam za tebe, ali ja stvarno moram da piškim.
Piškilo mi se otkako smo prošle Ajfelov toranj.
Dobro si? -Dobro. Vreme je da idemo kući.
Vreme je da idemo kući. -Pojasevi? -Pojasevi.
Zamisli ledena piva koja nas čekaju. -Prestani.
Držim te. U redu, polako.
Dobro, samo ću sedeti ovde. U redu.
Dobro.
Hanter!
Ne!
Bože! Sveca mu!
Držim te!
Hanter!
Bože! Molim te ne puštaj me.
Ne puštaj.
Beks?
Držim te, Beks.
Imam te.
Zamalo da umrem.
Bože.
Da li se to zaista dogodilo? Bože. -Isuse Hriste.
Volela bih da smo to snimile.
Ovde si. -Hajde da se vratimo na zemlju pre nego što se upiškim. -Da.
Dobro, probajmo opet.
U redu.
O, ne. Merdevine, nema ih.
Hanter, kako ćemo sići? -Sranje.
Molim te reci mi da postoji način da siđemo.
Ne postoji ništa na stubu na čemu bih mogla da se oslonim.
O, ne.
Mora da postoji nešto.
Ne. Sranje, nemam signal.
Ni ja nemam.
Sigurno ima nešto, samo je nestalan.
Ne, previsoko smo, ovde gore nema signala. -Biće sve u redu.
Dizanje panike neće pomoći ništa, zato samo udahni.
Zaglavljene smo na platformi veličine pice Bogu iza nogu, Hanter.
Beki, dizanje panike neće ništa pomoći.
Neće pomoći, u redu? U redu je.
Sigurno možemo... -Čekaj, Hanter, pogledaj ovo. -Bože.
Dvogled, neverovatno. -U redu.
Imamo signalni pištolj. -Dobro.
Dobro. -Ovo je super. -Sjajno.
Sranje. Ranac nam je dole.
Čoveče, voda nam je unutra.
Sranje, umrećemo od žeđi. -Ne, ne.
Nemamo vodu, tako umireš kad si nasukan.
Buka koju je ova stvar napravila kada se srušila,
nema šanse da to niko nije čuo.
Sigurno ima više poziva hitnoj službi sada.
Stvarno to misliš? -Da.
Pomoć dolazi. Moramo samo da sačekamo. -Dobro.
Jebote. -Šta je? -Beki, tvoja noga. Bože.
Šta koji đavo? Ovo nisam ni primetila.
Daj mi nogu, da ti je podvežem.
Stvarno boli. -Da li si dobro? Znam, žao mi je.
Možeš li me prvo upozoriti? -U redu.
Broj do tri ili tako nešto. -U redu, jedan, dva, izvini.
Stvarno mi je žao. -Znam.
Čoveče. -Da li si dobro? -Da, mislim da sam dobro.
Stvarno moram da piškim.
Piški. -Ne. -Piški. -Ne, u redu je, mogu da izdržim.
Samo dok se opustim.
Možeš li dalje? Kao da prska.
Oprezno preko ivice. -Trudim se. Prestani da me gledaš.
Bože, kakvo olakšanje.
Zahvalna sam što nisi morala da sereš.
Trebalo bi da nađemo način da se udobno smestimo
jer mislim da ćemo biti ovde neko vreme.
U redu?
U redu.
Da li stvarno misliš da će neko doći?
Milion posto.
Ćao, Opasnost D, šta se dešava, narode?
Reći ću ti šta se dešava, Beki Si.
Zaglavljene smo na vrhu tornja od 600 m
bez ikakvog izlaza.
A ja sam napravila neke od najboljih snimaka u svom životu
i ne mogu da ih otpremim. -To te brine u ovoj situaciji?
To je prilično ironično.
Ne brini, i dalje ćeš biti poznata i ako padneš.
Kao devojka koja je umrla praveći selfi. To je ironično.
Volela bih da me pamte po životu, a ne smrti.
Hvala puno. #životiznadsmrti. #Bekijekreten
Haštag, Hanter kaže da radi ovo na Jutjubu zbog novca,
ali mislim ona samo žudi za lajkovima.
Nije tako. -Dobro, kako je onda?
Hajde, pokaži nam ko si, pokaži nam Šajlo Hanter.
Reci nam zašto vodiš vlog.
Pod jedan, ti si seronja.
Da. Pod dva...
Ovo će zvučati glupo
ali ovo radim zbog Dena.
Ono što se dogodilo, samo me je navelo da shvatim da je život prolazan.
I želim da širim tu poruku da je život kratak, prekratak,
tako da moraš da iskoristiš svaki trenutak,
moraš da uradiš nešto zbog čega se osećaš živim.
To je bilo neverovatno.
Rekla sam ti da treba da budeš ono što jesi.
To je bilo stvarno sjajno.
Da li da ubijem Opasnost D? -Pomoći ću ti da sahraniš telo.
Sranje. Dole je stari kamper. -Mogu li da vidim?
Odmah pored kapije, malo preko.
Da, izgleda napušteno.
Prošlo je pet sati, da je neko pozvao hitnu službu, već bi bili ovde.
Bože. Sveca mu.
Beki, ovde gore nema mreže,
ali definitivno smo imale tamo dole, sećaš se?
Sećaš se? Dobila sam onolike lajkove. -Sranje.
Dobro. Ne znamo u kom trenutku smo izgubili mrežu,
možda je to bilo samo ovde gore usled nekih smetnji zbog antene.
Mislim da si na dobrom putu, Hanter.
Imamo 15 m užeta.
Možemo pokušati da uhvatimo mrežu. -Da.
Samo mi treba nešto čime bih ovo osigurala.
Moja gumica za kosu. -Da, savršeno. -Dobro.
U redu. Možeš li poslati poruku hitnoj službi?
Ne bih rekla, ali imam preko 60.000 pratioca. -U redu.
Pomozite nam, zaglavljene smo na tornju B67, pozovite hitnu službu.
Spremno je za objavljivanje. Trebalo bi da čujemo kad se pošalje.
Hajde, hajde.
Dobro.
Da vidim da li mogu da ga spustim niže.
Samo budi oprezna. -Mogu ja to. -U redu.
Hajde.
To je kraj. -Nisam ništa čula. -Ni ja.
Mislim da nije objavljeno.
Možda mogu niže.
Kako to misliš? -Znam. Imam ideju.
Pažljivo, Hanter. -Deluje čvrsto.
Da li si dobro? -Da, dobro sam.
Dobro. -Bože. -Sranje.
Kakvo sranje. Bože, Hanter. Da li si dobro? -Da.
Bože. -Da.
Pažljivo. Sranje!
Ne čujem ništa, ništa. -Dobro. Moraš da se vratiš.
Sranje.
Uhvatila sam se.
Da li je objavljeno?
Ne.
Šta ćemo sad? -Ne znam.
Samo malo. Znamo da postoji signal dole kod osnove, sigurno. -Da.
Šta ako samo ispustimo telefon...
Ali šta ako se moj telefon razbije u milion delova?
Neće se razbiti ako ga nekako ojačamo, kao kod izazova da se jaje ne razbije.
Da, dobro, sranje. Samo treba u nešto da ga stavimo.
Da. Ovo...
To je spojeno. Moja patika je previše nezgrapna.
Tvoja patika? -Da, savršeno.
Dobro, skinula sam je.
Treba nam podloga. Možemo li da iskoristimo tvoju čarapu?
Da. Dobro.
U redu.
Treba nam još nešto pozamašnije.
Hanter, tvoj puš-ap grudnjak. -To je pozamašnije.
Da. - Ionako pokušavam da skinem ovu stvar.
Hvala, VS.
U redu. Nadam se da je dovoljno jak.
Ubaci ga.
Dobro.
Šta bude, bude.
Da li je upalilo? -Ne znam, ne mogu da zaključim.
Vidiš li nešto? -Ne, ništa.
Ne brini.
Dolaze.
Sranje, tu je jedan tip. -Šta? -Bože, da!
I pas takođe.
Pomozi nam! -Ovde gore!
Poslao sam ti ček, čoveče, ne zezaj. Treba mi to...
Ovde gore, momak.
Parker, hajde, dečko. -Ne, ne!
Sranje.
Idemo.
Prokletstvo. Odlaze.
Parker?
Video je patiku. -Ovde gore!
Pogledaj gore!
Ne, ne okreni se. -Okreni se, kuda ćeš? -Sranje.
Sranje, sranje. -Upomoć!
Čekaj, ne ispaljuj signalnu raketu. On ne gleda.
Ovo je možda naša jedina šansa. -Ne, prestao je da gleda.
Čekaj, neko je kod kampera.
Postavlja roštilj ili tako nešto.
Ispalićemo signalnu raketu kada sunce zađe, za otprilike sat vremena.
Imamo samo jednu priliku za ovo.
Prokletstvo. -Šta je?
Prave rebarca. -O, ne. -I imaju stvarno hladno pivo.
Prestani.
Ovi momci su definitivno par.
Seks vikend van grada. Ljubomorna sam.
Završavaju. Sad ili nikad, ispali raketu.
Da li je dovoljno mračno?
Dobro.
Sranje. -Sranje. Šta dođavola? -Zašto ne puca?
Opalila sam, repetirala ga, ali možda ima osigurač...
Sranje, ulaze unutra. Moraš da ispališ raketu smesta.
Pokušavam. -Ispali je. -Evo.
Rendi, dođi da vidiš ovo čudo. -Daj mi svoj telefon.
Dobro.
Kučkini sinovi, ovamo! -Sveca mu, pogledaj ovo.
Ovde gore! -Gledaju u nas.
Šta? -Vide nas. -Bože!
Sranje. Bože, daj da vidim.
Bože. Dolaze.
Sveca mu, našli su auto. Našli su naš auto.
Imaju pajser. Verovatno da mogu da otvore kapiju.
Dobro. -Dobro. Čekaj, šta koji đavo?
Šta se dešava? -Stali su.
Šta? -Prestanite da ćaskate, otvorite jebenu kapiju! Ne.
Ne, šta koji đavo? Kradu mi auto.
Šta? -Ne, kučkini sinovi! -Ne! -Seronjo, šta koji đavo?
Ne. -Moram da vidim ovo.
Bože. -Ne! -Seronje!
U redu, novo pravilo.
Ako neko padne sa tornja, nosi mobilni telefon sa sobom.
I zove pomoć dok pada.
I možda objavi taj snimak.
Šalim se.
Moja noga, sada bih mogla da gutam aspirine kao bombone.
Da, počinje malo da smrducka.
Dobro bi ti došlo da se malo opereš.
Izvinjavam se.
Držaćemo to zamotano.
Šta nije u redu?
Den nikada nije mogao da izgovori reči "Volim te."
143.
Beki, ja... -Koliko dugo?
Četiri meseca.
Bila je to ogromna greška.
Žao mi je, tako mi je žao.
Zato što si spavala s mojim mužem ili što sam ja saznala za to?
Zato što sam se zaljubila u istog tipa.
Ko je napravio prvi korak?
Oboje smo bili pijani kao plot. -Ko?
On je.
Ali to je bila ogromna, ogromna greška, Beks.
Ne.
Greška je poljubac ili veza za jednu noć.
Rekla si da ga volela, pa...
To je izmaklo kontroli.
Toliko sam se trudila da se ne zaljubim u njega, ali sam se zaljubila.
Slušao me je, bio je...
Bio je drugačiji od svih drugih kretena s kojima sam izlazila.
Nikada se ranije nisam tako osećala.
A onda si me ti zamolila da ti budem deveruša
i sve to me je pogodilo kao tona cigala koliko je to sve bilo zbrkano.
Volela sam ga, ali...
Ali tebe volim više pa sam stavila tačku na to.
Bilo je tako teško gledati vas zajedno.
A nakon što je Den umro, ja...
Jednostavno nisam imala snage da budem tu da ti se nađem.
Da budem dovoljno jaka za tebe, pa...
Pa sam pobegla.
A sad me mrziš i ne krivim te.
I sada smo zaglavljene na ovom glupom jebenom tornju
Bogu iza nogu, i ja sam za sve kriva.
Tako mi je žao.
Šta je to?
Namestila sam ga kada smo juče ispustile telefon.
Prošlo je 24 sata.
Mislim da je vreme da prihvatiš da tvojih 60.000 pratioca nije briga
ili ti se telefon raspao u milion komada dole.
Dobro. Imamo još jednu priliku, tvoj telefon.
Da, ovaj put nemamo šta da podmetnemo. Još manje šanse.
A ako ovo ne uspe, nemamo čemu da se nadamo.
Dokle dok ne umremo od žeđi?
Ubija me to što je naša voda tamo dole u onom rancu.
Da, s dronom.
Mogli smo ga iskoristiti da pozovemo pomoć.
Mogli smo da ga pošaljemo u naš motel s dobrom staromodnom ceduljicom.
Možda ga mogu dohvatiti.
Kako to misliš? Rekla si da je previše glatko, bez ispupčenja.
Da, ali kada sam juče spuštala mobilni
mislim da je konopac bio dovoljno dug da dobaci do njega.
Da li si ozbiljna? -Da.
Da, ozbiljno mislim da ga mogu dohvatiti.
Hanter, ovo nije dobra ideja.
Beki, nemamo izbora.
Svakim satom smo sve smo slabije.
Osim toga, možda mi se posreći i padnem.
Hanter.
Pazi se.
Žao mi je, Beks.
Volim te.
U redu.
Hanter, jesi li dobro?
Da.
Da, sve je u redu.
Dobro.
Hanter, budi oprezna.
Sranje.
Ne mogu da ga dohvatim. -Vrati se gore pa ćemo ga zavezati niže.
Hajde. Sranje.
Mislim da mogu da se spustim niže. -Šta?
Šta dođavola radiš, Hanter?
Hanter?
Sranje.
Mislim da mogu da se zaljuljam do njega. -Hanter, ne. Hanter.
Vrati se gore. Hanter, ne!
Hanter!
Da li si dobro?
Da.
Može li se do dole? -Ne, merdevine su se skroz otkačile.
Voda.
Bože. Čekaj, Hanter.
Kako ćeš se vratiti na konopac?
Sranje.
Možeš li doći do njega?
Hampti Dampti je sedeo na zidu
Bože.
Hampti Dampti je sjajno pao
Sranje.
Dobro si? -Da. Imam ideju.
U redu. Pokušaću da ga zakačim ovim.
A onda ćemo raditi zajedno da me izvučeš gore. Važi?
To je neverovatno. To ti je dobra ideja u stilu Mekgajvera.
Hajde, molim te. Molim te, hajde.
Uspela si! -U redu. U redu.
Skočiću na ovo. Trebaće mi tvoja pomoć da me izvučeš.
Mislim da sam spremna, Beks. -U redu.
U redu.
U redu, hajde. Hajde, možeš ti to.
Sranje. Hanter, jesi li dobro? Dobro si?
Dobro sam. Uradimo ovo brzo, Beki.
Zajedničkim snagama ćemo da me izvučemo. -U redu. - Ja se penjem, ti vučeš.
U redu, sada.
Skoro mogu da dohvatim merdevine.
Još samo malo, Beks.
Dobro.
Beki, pala sam na ranac. -Bože, jesi li dobro?
Povredila sam ruke, baš gadno, mislim da ne mogu da se popnem.
Moraćeš da me izvučeš, u redu? -U redu. U redu.
Držim te.
Sranje.
Ne. Jesi li dobro? -Da.
Mislila sam da si umrla tamo. -Ne idem ja nikud, Beks.
To je bilo zastrašujuće.
Trebalo bi da je štedimo. -U pravu si.
Ima li hrane unutra?
Ne, samo tvoj balzam za usne s ukusom višnje.
Mislim da to ne može da se jede.
Pada mrak. Mislim da je sada ili nikad što se tiče tog drona.
Treba da napišemo poruku.
Račun iz restorana. Imaš li olovku?
Ajlajner ovde.
Zar ti nije drago što sam ponela šminku?
Upomoć. Zaglavljene smo na vrhu tornja B67. Pozovite hitnu službu.
U redu. Da, savršeno.
U redu. Vidiš li ono?
To je put gde zamalo da budemo zbrisane. Vodi do motela.
Uradimo ovo dok još imamo svetlosti.
Dobro.
Samo drži pravo i prati liniju puta.
Skoro smo prošle kapiju.
Bože, ne, ne. -Šta je?
Baterija, skoro je prazna. -Sranje.
Pritisni "uhvati ga". -Da li je otišao predaleko?
Hoće li uspeti? -Nema šanse.
Sigurna si? - Nije čak ni kod kapije. -Sranje, pada.
Pritisni "uhvati ga". -U redu.
Vraća se. -Nek leti visoko.
Daj sve od sebe da nam ga vratiš.
Hajde, podigni ga, više, više.
Samo ga podigni. -Pokušavam.
Zgrabićemo ga kada se približi. - U redu.
U redu, zgrabi ga, Beks. Uhvati ga!
Lepo. Svaka čast.
Imamo punjač, ali nemamo struju.
Možda da ga samo isključiš i kada se odmori imaće više struje?
Neće biti dovoljno, Hanter.
Šta ćemo da radimo? -Nećemo paničiti.
Ostaćemo mirne. Skontaćemo nešto.
Mora da postoji neko rešenje.
Hoćemo li umreti? -Ne, bićemo dobro.
Hanter?
Gde si? Hanter?
Hanter?
Hanter, gde si?
Hanter?
Beki, u redu je, samo si imala košmar. Dobro si i bezbedna si.
Na 600 m visine Bogu iza nogu.
Imam ideju.
Kako da napunimo dron.
Tvoja glupa životna mudrost.
Beki, ti si genije.
Mislim da je sada dovoljno svetla. Hajde da to uradimo.
To je standardno sijalično grlo, biće vruće.
Ima 10 m, ali će delovati kao hiljadu.
Da li ti je noga u redu? -Da.
Smrdi, ali više ne boli, dobro je.
U redu.
Možeš ti to.
Da. -Da.
Nastavi, Beki.
Možeš ti to, Beki.
Ne mogu. -U redu je, u redu je.
Ne mogu. -Možeš ti to, Beki.
Možeš ti to.
U redu je. To je kao ples na šipci. U redu, "Pita od višanja".
Ona je moja pita od višanja
Hladno piće vode, tako slatko iznenađenje
Ona je moja pita od višanja
Hladno piće vode, tako slatko iznenađenje
Ona je moja pita od višanja Beki je moja pita od višanja.
Tako je.
U redu. U redu. -Tako je.
Uspela si, moja pito od višanja!
U redu. -Ne zaboravi da je vruće.
U redu. U redu.
Budi pažljiva.
Samo se seti onoga u restoranu.
Poravnaš zupce punjača
s elementom u sijaličnom grlu.
Mislim da nije dovoljno dugo. Mislim da zadnji zubac ne dopire.
U redu, trebaće ti nešto malo i metalno da prenosiš struju, kao...
Kao šraf ili nešto što možeš zaglaviti unutra.
Nema ništa. -Isuse.
Radi, jebeno radi. -Sveca mu, moj heroju.
Biće nam potrebno da se napuni do kraja.
Ne znam, ima samo četiri svetla.
Moramo da ga napunimo do kraja, da pružimo sebi najbolju priliku.
Hoćeš li biti dobro? -Da, mogu ja ovo.
Dobro si?
Da. -Drži se, Beks.
Pola se napunio.
U redu je, Beki. Možeš ti to.
Tri svetla.
Hajde, Beki, tako si blizu.
Beži od mene!
Uspela si.
Isuse. Tako sam ponosna na tebe.
Zašto nisi uhvatila ranac?
Dušo, jesi li dobro?
Moramo da pošaljemo to čudo kada je motel najprometniji.
Odjava, 10 ujutru, za par sati.
Da, bio je u pravu u vezi Dena. On je samo pokušavao da mi pomogne,
a ja sam bila tako grozna prema njemu.
Ako postoji neko kome bih mogla da pošaljem poruku, to bi bio on.
Samo da mu kažem da mi je tako žao.
Volim ga.
Odlazim odavde.
Ostani sa mnom, pokušaj da zaokupiš misli.
Ispričaj mi nešto, nešto što ste ti i tvoj tata radili zajedno.
Gledali bismo rvanje.
WWE. -Da, zaboravila sam da vas to zanima.
Da. Oboje to volimo, znaš.
Uvek je govorio da ću biti svetski šampion zbog moje borbenosti.
Uvek sam osećala veliku prisnost sa njim kada smo to gledali.
Navedi neke od svojih omiljenih rvača.
Stoun Kold, Stiv Ostin.
Rok.
Kako se zvao Kaktus Džek kada je nosio masku? -Menkajnd.
Menkajnd.
Mislila sam da si rekla da ne gledaš to. -Ne gledam.
Nastavi, moraš da ostaneš budna.
Batista.
Vreme je za odjavu.
Evo.
Samo drži to sranje pravo, prati liniju puta.
Hajde, kučkin sine...
Prešli smo tačku bez povratka. Kako je baterija? Da li da ga vratim?
Ne, nastavi.
Hajde, samo prati put.
Sranje.
Upaliće.
Bože.
Ne. Jebeš ti tvoj kamion, uzmi dron! Uzmi ga!
Ne, ne, vrati se.
Ne, ne. Ne, vrati se.
Vrati se.
Ne.
Jebote, ne!
Da li je ovo oluja?
Nekako je lepa odavde.
Ne mogu da preživim još jednu noć. -Beki, ne pričaj tako.
Samo želim da spavam. -Ne možeš da spavaš.
Lešinari mogu da ti namirišu nogu.
Čekaju da odustaneš da bi mogli da napadnu.
Opstanak najsposobnijih.
Treba ti energija, trebalo bi da pojedemo nešto. -Šta?
Nalazimo se na 600 m usred pustinje.
Ovde gore nema hrane. -Uvek ima nešto.
Nema nade.
Hajde da pošaljemo još jednu poruku. Ovaj put možemo bolje obložiti mobilni.
Čime? -Daj mi svoju patiku.
Ne mogu. -Zašto? -Nije ovde gore, je li?
Šta?
Tamo dole je.
Na tvojoj je nozi.
Da.
Ali ja sam... tamo dole. Sećaš se?
Pala sam.
Ne možeš uzeti patiku jer ja nisam uhvatila ranac.
Iskrvarila sam.
Nisi valjda stvarno pomislila da bi me tvoje mršavo dupe moglo izvući, je li?
Izvukla si ranac gore.
Pretpostavljam da si se previše plašila da shvatiš da si ovde gore
sasvim sama.
Zdravo tata, želela sam da znaš da ja...
Ponovo sam našla svoju borbu.
Molim vas ostavite svoju poruku.
Želim da živim, želim da idem kući.
Ali neću uspeti.
Bio si u pravu za sve i ja...
Žao mi je, tata.
Beki, pozovi me kad budeš spremna, tu sam za tebe, tata.
Dok vidiš ovo
mene više neće biti.
Volim te.
Treba ti energija, treba nešto da pojedeš.
Opstanak najsposobnijih.
Ovaj put mogu bolje da obložim mobilni.
Daj mi svoju patiku.
Hanter.
Bože, volim te.
Upomoć, zaglavljena sam na tornju B67. Volim te tata. Beki.
Žao mi je.
Tako mi je žao, ali zaista moram da se pobrinem da ovo uspe.
Bože, žao mi je.
Beki?
Ne, ne.
Tata? Tata.
Isuse, mislio sam da si to ti.
Tata, volim te. I tako mi je žao.
U redu je, samo želim da budeš dobro.
Dobro sam, znaš. Biću dobro, stvarno.
Idemo kući.
Život je prolazan.
Život je kratak, prekratak.
Zato moraš da iskoristiš svaki trenutak.
Moraš da uradiš nešto zbog čega se osećaš živim,
i to sranje, to bi širilo tu poruku
svuda.
Preveo: Bambula