Там има голяма пукнатина.
Изглежда, че това е единственият път. Да продължим по него.
Добре ли си?
Всичко е наред, хлапе. Никога не е лесно.
Едно... две, три!
Добре ли си? - Добре съм.
Боже мой. - Ти си най-добрата.
Добре.
Ей, ей, всичко е наред. Всичко е наред.
Всичко наред ли е? - Не.
Правила си и по-страшни неща.
Спомни си A.J. Хакет, Снейк Дайк. Глупавият песенен конкурс.
Господи, ти се омъжи за мен, за Бога.
Да. Добре.
Едно, две...
Три! Хайде, хванах те.
Ти си моето момиче.
Това е... гадно!
Хора, вземете си стая!
Ето го и Итън Хънт. - Внимавай, там камъните се ронят.
Тревожете се за въжетата си, кучки. Аз съм добре.
Не изоставайте!
А ти не бързай, гълъбче.
Хънтър, не се изхвърляй.
Дан!
Чакай, Дан, чакай, идвам. - Дан, добре ли си?
Аз слизам.
Хайде, хайде. Не мога да го достигна.
Боже мой. - Беки, Беки.
Трябва ми още малко въже. Можеш ли да ми отпуснеш?
Ти стабилна ли си? - Да, стабилна съм.
Тогава ми отпусни въже и ще мога да се залюлея до скалата.
Готов ли си?
Ще я достигнеш ли? - Да, само една секунда.
Мисля, че ще успея. - Чакай, Дан, почти стигнах.
Просто ми трябва малко повече инерция.
Не!
Дан!
ТЕЛЕВИЗИОННА КУЛА
51 СЕДМИЦИ ПО-КЪСНО
Здравейте, ние сме Беки и Дан.
Оставете съобщение. - Здравей, Беки, аз съм.
Виж, опитах се да те утеша по всеки възможен начин...
но аз... не мога да ти помогна,
ако не вдигнеш телефона.
Скъпа, тревожа се за теб.
Така че, когато спреш да ме мразиш ето ме тук.
КРЕМИРАНИ ОСТАНКИ
ДАН
Здравей, какво става?
Това е само гласова поща. Обадихте се на Дан.
Оставете съобщение и ще ви отговоря. След звуковия сигнал.
Здравей.
Липсваш ми.
Татко, какво? Преследваш ли ме?
Не, но вече не знаех какво да правя, защото не ми отговаряш.
Разбери намека. - Мисля, че това става малко нелепо.
"Нелепо"... ти ми каза да не страдам толкова,
защото той бил задник. - Не.
Казах, че може би не е толкова добър, колкото ти си мислеше.
Че не е мъченик, какъвто го изкарваш. - Така ли утешаваш дъщеря си?
Искам да продължиш да живееш.
А аз не искам. Той ми липсва.
Всеки ден ми липсва погледа му. Беше ни хубаво заедно.
Сладурче. - Недей!
Какво правиш, Беки? - Бягам от теб.
Няма да шофираш, спри. - Майната ти!
Не смей да ми говориш така. С майка ти не сме те възпитавали така.
Спри се и не отблъсквай хората, които те обичат.
Това няма да ти помогне.
С теб се случи нещо ужасно,
но трябва да се научиш да продължиш да живееш, ясно ли е?
Този свят е огромен и прекрасен. Той има нужда от теб, аз също.
Нека те закарам до вкъщи.
Предпочитам да вървя.
Ще те попитам нещо.
А ако беше обратното? Ако ти бе паднала в онзи ден...
мислиш ли, че Дан щеше да стои тук сам,
давещ се в алкохол, скръб и тъга?
Едва ли. И ти го знаеш дяволски добре.
По дяволите, Беки, поне опитай.
Направи ми услуга, тате. Остави ме на мира.
По дяволите.
Набраният от вас номер е прекъснат.
Не... не!
ХЪНТЪР
Здравей. - Здравей.
Изглеждаш...
Ужасно. - Да.
Да, дяволски ужасно. Е, ела тук.
И така... защо все пак дойде?
Реши най-после да си починеш ли?
Ще си почина, когато умра.
Замислила съм нещо голямо
и ми трябва съучастник.
Виж, баща ти ми се обади преди няколко седмици.
Не знаеше към кого друг да се обърне. Каза, че си в лошо състояние.
Нямал е право. - Той се тревожи за теб.
Вече мина една година. Не иска да си сама.
Единственото, което ме подлудява повече
от прашната кутия с пепелта на Дан,
е убитата от скръб моя приятелка.
И имам какво да ти предложа.
Няма да ти хареса, но първо ме изслушай.
Виж...
Телевизионната кула B-67.
Само на шест часа път с кола оттук.
Планирам да я изкача този уикенд
и искам да дойдеш с мен.
Би било истинско приключение. Като в старите времена.
Ще можеш да разпръснеш пепелта на Дан отгоре.
Аз... не съм катерила от... - Разбирам...
но ако не се бориш със страховете си ще се страхуваш вечно.
Как казваше Дан?
Не умирай, ако искаш да живееш
или живей, дори и да умираш.
По дяволите, всичко обърках. - Не, извинявай.
Хънтър, аз просто... не мога.
Не мога да го направя, съжалявам. - Всичко ще е наред.
Не мога. - Ей, всичко е наред.
Добро утро, принцесо.
Какво не е наред?
"Ако се страхуваш от смъртта, не се страхувай да живееш."
Това казваше Дан.
Да го направим. Да качим твоята тъпа кула.
О, Боже, Беки, скъпа. Толкова се вълнувам.
За пръв път виждам това видео.
Мамка му, била съм във форма. - Да, ти си страхотна.
Тази Беки ни е нужна днес.
Мамка му! Погледни сияйното си лице.
Кой е с теб на снимката? - Не знам, стара работа.
Кой е? - Никой... върни ми го.
Хънтър има гадже. - Не, просто някакъв пич.
О, този никой със сигурност знае как да те погъделичка.
ТАТКО
Ей, как я карате, хора? "Опасност Ди" се върна се в Щатите.
И тя е все така кораво момиче. - Е, в моя защита...
може да съм пълен тъпанар пред камерата, но си заслужава.
Плащат ми за тези глупости.
Стигат ми за пътешествия, а ти ме познаваш.
Ако не правя нещо опасно ще умра от скука.
Ако ще си в YouTuber защо
да не бъдеш себе си? Ти си страхотна.
Родена примамка за кликване. - Не.
Това, което правим е примамка за кликване.
Извинете... има ли къде да заредя телефона си?
Електричеството не е безплатно.
А знаете ли къде е кулата B-67?
Не можем да я намерим на картата. - Не ви трябва карта.
Виждате ли онази светлина горе?
Това е вашата кула. - Тя е безумно висока.
А откъде е светлината? Ти каза, че не се използва.
За самолетите е.
Преди е била най-високата структура в САЩ.
Сега е само стара реликва.
Следващата зима ще я съборят.
Беки? Беки?
Какво? - Дай ми зарядното си.
Какво ще правиш?
Много готин фокус.
Сега просто ще си включа зарядното във фасунгата...
и...
ето ти го тъпия YouTuber, а?
Добро утро, скъпа.
Добре ли спа?
Аз те обичам.
Няма ли да ми отговориш?
Вече ти отговарям. Две...
две... шест...
Аз те обичам.
Ей, ставай, Бекс. Слънцето изгрява.
Какво става, Ел Капитан?
Не знам, но пазвата ти явно е рейтингова.
Цици за кликове.
Ще предаваш на живо ли? - Не, после ще го публикуваме.
Добре, но мен не ме снимай.
Здравейте, хора, "Опасност Ди" е тук...
и до мен има някой много специален.
Кажи здравей, "Беки Си". - Здравейте.
Днес ще направим за вас нещо тотално лудо, хора.
Телевизионната кула B-67.
Това лошо момиче е високо над 610 метра
и вашите домашни момичета ще се изкачат до самия връх.
Но не се притеснявай, "Беки Си", защото си в безопасност с...
Мамка му!
Остават ни още осем живота, скъпа!
МИНАВАНЕТО ЗАБРАНЕНО? ОПАСНО ЗА ЖИВОТА!
Изглежда, че оттук ще вървим пеша. - Колко е далеч?
Не знам.
Може би километър и половина? Може би два?
По дяволите, горещо е.
Ще се охладиш, когато се качим.
Имаме ли достатъчно вода? - Вода проверена, колани проверени.
Гадна проверка на 4К дрон.
Селфи стик, всичко необходимо.
Храна? - Не, ще се върнем за обяд.
О, Исусе.
По дяволите, огромни са.
То е още живо. Махайте се от него!
Махайте се!
Разкарайте се! Изчезвайте!
Горкичкото.
Гадове.
Оцеляват само най-силните, нали?
И ти би постъпила така ако умираше от глад.
"Почувствах се гладна". - Хънтър.
Какво? Това е забавно.
По дяволите, 300 харесвания.
350.
Колко от твоите последователи са серийни убийци?
Мамка му!
Отблизо изглежда още по-висока, нали?
Направо е чудо.
Направо е ужасна.
Ей, хора! "Опасност Ди" е тук
и ние сме в подножието на тази спираща дъха кула,
четвъртата по височина структура в САЩ.
Ще започнем изтощително изкачване по 550-метровата стълба
вътре в стоманената клетка,
а след клетката...
ни чака 60-метрова мачта с външна стълба.
Вашите момичета ще бъдат изложени на стихиите,
а след това ще застанем на перваза на върха на света.
Хънтър?
Съжалявам, не мога да го направя. - Скъпа, разбира се, че можеш.
Не, наистина не мога. Аз съм като...
вкаменена. Цялата треперя.
Аз съм до теб.
Поеми си дъх.
След смъртта на Дан се страхувах от собствената си сянка,
но се заставих. Преодолях страха, поех контрола.
Не позволявай на страха да те погълне.
Атакувай го, сритай му задника.
Ако го победиш ще можеш да победиш всичко.
Аз ще съм до теб през цялото време.
Ти си много по-силна, отколкото си мислиш.
Сега си избърши сополите и да го направим.
Господи, Хънтър, знаеш ли...
тези глупости по-добре ги пускай в Инстаграм.
Да вървим.
Боже, толкова е готино.
Мамка му!
Виж това.
По дяволите, Хънтър. Голяма кучка си.
В какво ни въвличаш? - Не се безпокой.
Имаме 15-метрово въже.
Свързани сме и сме готови за изкачване.
Добре... полекичка и ми кажи ако имаш нужда от почивка.
Добре, добре.
Виждаш ли? Лесно е.
Разбира се.
Справяш се страхотно. Хайде.
Добре ли си?
Не.
Справяш се страхотно. Хайде.
Хънтър?
Може ли да починем за малко?
Трябва да пия вода. - Разбира се.
Съдейки по всичко ние сме на половината път.
Идеалното място.
Да ти кажа ли нещо лудо?
Какво? - Половината път нагоре...
означава, че сме изкачили около 300 метра,
а това е височината на Айфеловата кула.
Моля те, не говори такива глупости, Хънтър.
Ето го мотела... и закусвалнята.
Да се побъркаш. Прилича на град-играчка.
Нека просто да приключим с това. - Да.
Хайде. След мен.
Това е, Беки. Справяш се невероятно.
Хайде! Хайде, Беки!
Добре, това е краят на вътрешната стълба.
Стъпка по стъпка, нали? Ще се справиш.
Следващите 60 м са външни. Няма да те лъжа,
но ще бъде малка лудница, когато излезем на открито.
Само не се паникьосвай.
Хънтър, Хънтър! Хънтър!
Беки, трябва да се качиш. Тук е гениално.
Добре.
Хънтър? - Тук съм.
Остават около 60 метра. Това е всичко.
Не мога! - Не, можеш!
Просто гледай нагоре и само нагоре.
Справяш се страхотно. Ще се справиш.
Добре. Добре.
Да, направо си трепач!
Добре ли си?
Запомни, гледай само нагоре.
Какво, по дяволите, правим? - Ей, не му мисли много.
Как? - Не знам, отвлечи се с нещо.
Изпей някоя детска песничка или нещо подобно.
Добре, добре. Добре.
Тичаме, бягаме...
Уау, уау! Всички падаме!
Аз не бих избрала тази.
Бекс, нещата са по-сложни, отколкото си мислех.
Какво по дяволите, Хънтър? Нека просто се спуснем долу.
Беки, ако те оставя да се върнеш страхът ще те победи,
но аз няма да позволя това да се случи.
Всичко е наред, Бекс.
Всичко е наред. Държа те.
Благодаря.
Дай ми ръка.
Добре, сега ще допълзим бавно до върха.
Ще се справиш.
Вече наистина те мразя, Хънтър.
Ей, стълбата не ти ли се струва разхлабена?
Спри, мамка ти, Хънтър! - Извинявай.
Какво беше това?
Хайде, почти стигнахме.
Хайде. - Добре.
Беки, няма да повярваш. Трябва да дойдеш тук.
Идвам.
Хънтър.
Ей, довери ми се.
Добре, добре.
Майната му, Беки! - Тук съм, Боже мой.
Боже мой. - Успяхме, Бекс!
Знаех си, че можеш.
Ето ни!
На върха на шибания свят!
Искаш ли да опиташ?
Мамка му, Хънтър, спри! - Главното е да стане добър кадър.
Не нося този глупав сутиен за нищо. - Не.
Не, Хънтър.
Завърти го!
Хвани това! - Боже мой.
Как изглеждаше? - Безумно, просто лудост!
Да приберем нашето лошо момче вкъщи.
По дяволите, страхотно, пич.
Добре. Сега главното, Бекс.
Твой ред е.
Какво... не! - Искаш ли да сриташ страха си или не?
Не... не, Хънтър.
Старата Беки щеше да го направи.
Просто казвам...
Ето, ще те държа за ръката.
Добре, добре.
Мамка му. - Давай, давай.
Можеш да го направиш.
- Добре, добре.
Държа те. - Добре.
Довери ми се.
Държа те, Бекс. - Боже мой.
Внимавай за перваза. Успокой се.
Добре, държа те. Държа те.
Отвори си очите.
Добре, само още една.
Качвай се.
Господи, направих го. - Направи го, направи го, идиотке!
Да. - Виж.
Виж колко са невероятни. - Боже мой.
Следващия път, когато се страхуваш от нещо,
погледни тези снимки и си спомни,
че няма от какво да се страхуваш.
Благодаря. - Да.
Много се гордея с теб.
Дан също би се гордял.
Да.
Добре.
Добре, време е.
Ти и аз бяхме едно, Дан.
Всеки път, когато имах нужда от смях...
ти ми разказваше някой от тъпите си вицове.
Когато плачех ти винаги ме утешаваше.
А сега теб те няма и аз...
вече не се чувствам цяла.
Липсваш ми толкова много и...
аз те обичам.
Сбогом, Дан.
Ей. - Извинявай.
Не очаквах, че ще ме трогне толкова.
Бях далеч много дълго време.
Преди това не ми се струваше реално.
Хайде... време е да се връщаме на земята, нали?
Не знам за теб, но аз искам да пишкам.
Пикае ми се още от височината на Айфеловата кула.
Става ли? - Да, време е за вкъщи.
Време е да си вървим вкъщи. - Колани... сбруи.
Мисли си за студените бири, които ни чакат.
О, спри.
Държа те. Давай, бавно.
Добре... или ще остана тук.
Добре, добре.
Добре.
Хънтър!
Не!
Боже мой! О, Боже мой, по дяволите.
Не ме пускай. - Не, държа те.
Хънтър!
О, Боже, моля те, не ме изпускай.
Не ме изпускай.
Бекс?
Държа те, Бекс.
Виждам стълбата.
Държа те.
Едва не умрях.
Боже мой.
Това наистина ли се случи?
О, Господи... Исусе Христе!
Иска ми се да го бяхме заснели.
Ти си тук. - Да слизаме, преди да се напикая.
Да, аз също.
О, не.
Стълбата. - Няма я.
Хънтър, как ще слезем? - Мамка му!
Кажи ми, че има начин да слезем. - Повърхността е прекалено гладка.
О, не. Не, не, не.
Трябва да има начин.
Не, мамка му. Нямам сигнал.
И аз нямам. Сигурна съм, че ще се оправим.
Тук просто няма връзка. - Не, адски високо сме и няма сигнал.
Ще се оправим. Истериката няма да ни помогне.
Заседнали сме на платформа с размери на пица сред нищото, Хънтър.
Беки, истерията не ни помага. Няма да ни помогне, ясно?
Всичко е наред... ще измислим нещо...
Чакай, Хънтър! Хънтър, Хънтър.
Виж. - Боже мой.
Бинокъл, невероятно. - Добре.
Има и сигнален пистолет. - Добре.
Добре. - Това е страхотна новина.
О, мамка му, раницата е долу.
О, човече, водата е в нея.
Мамка му, ще умрем от жажда. - Просто нямаме вода.
Не мисли за това... Шумът!
Шумът от падането на стълбите. Все някой ги е чул.
Ясно... Сигурна съм, че в момента
някой вече звъни на 911.
Наистина ли мислиш така? - Да.
Кавалерията идва, ясно? Просто трябва да изчакаме.
Добре.
По дяволите... - Какво, какво?
Беки, кракът ти. - Боже мой.
Какво, по дяволите? Дори не забелязах.
Ела тук. Да го стегнем.
Добре ли си? - Знам, знам, но ме боли.
Ще ме предупредиш ли? - Да го направим на три... едно...
две... извинявай. Извинявай.
О, Боже. - Добре ли си?
Да, като че ли съм добре, просто...
Наистина трябва да пишкам.
Давай. - Не, не, ще стискам.
Само да се настаня по-удобно.
Дръпни се по-настрана да не ме напръскаш.
Само внимавай с ръба. - Не ме гледай.
О, Боже, какво облекчение.
Добре, че не ти се акаше.
Трябва да се настаним по-удобно, защото май ще се застоим тук.
Наистина ли мислиш, че някой ще дойде?
Един милион процента.
Ей, "Опасност Ди", какво става?
Ще ти кажа какво става, "Беки Си".
Заседнали сме на върха на 600 метрова кула без път надолу.
Заснех някои от най-добрите шибани кадри в живота си,
но не мога да ги кача. - Това ли те притеснява в ситуацията?
Много иронично. - Не се притеснявай.
Пак ще си известна, ако паднеш,
като момичето, което умря правейки си селфи. Това е иронично.
Искам да съм известна жива, а не умряла.
Благодаря много. Хаштаг, животът е по-добър от смъртта.
Хаштаг, Беки е дупка. - Хаштаг, Хънтър казва,
че качва видеата в YouTube за пари,
но аз мисля, че просто обича лайковете.
Работата не е в това. - А в какво е?
Хайде, покажи ни коя си. Покажи ни, Шайло Хънтър.
Кажи ни защо правиш влог?
Добре, първо... ти си задник.
Да... второ...
Това ще прозвучи глупаво...
но го правя заради Дан.
Случилото се...
ме накара да осъзная, че животът е мимолетен.
Искам да разпространя това послание,
че животът е кратък, дори твърде кратък.
Трябва да използвате всеки момент.
Да живеете така, че да се чувствате живи.
Това беше невероятно.
Да, казвала съм ти вече, че трябва да бъдеш себе си.
Беше наистина страхотно.
Трябва ли да убия "Опасност Ди"?
Аз ще ти помогна да закопаеш тялото.
Мамка му, долу има някакъв стар кемпер.
Може ли да го видя? - Зад портата, малко по-далеч.
Да, изглежда изоставен.
Минаха пет часа и ако някой се е обадил на 911
вече трябваше да са тук.
Боже мой. Мамка му!
Беки, тук няма сигнал, но малко по-надолу имаше.
Помниш ли, че получих лайкове? - Мамка му!
Не знаем къде се губи сигнала, но може да не е далеч.
Може антената някак да влияе...
Дано да си права, Хънтър. - Имаме 15 метра въже.
Да опитаме да хванем сигнал. Само да закрепя телефона си.
Ластика ми за коса. - Да, перфектно.
Ще пратиш СМС на 911 ли?
Няма да стане, но имам над 60 000 последователи.
"Помогнете ни.
Заседнахме на кула B-67. Обадете се на 911."
Готово е за качване. Трябва да чуем клика от изпращането.
Хайде, хайде.
Може по-долу да успеем.
Бъди внимателна. - Разбрах, добре.
Това е краят, но не чух нищо. - И аз.
Не мисля, че се постна.
Може би ще мога да сляза по-ниско.
Какво, какво искаш? - Знам, имам идея.
Внимавай, Хънтър. - Чувствам се стабилна.
Добре ли си? - Да, добре съм.
Боже мой. - Мамка му.
Господи, Хънтър, добре ли си? - Да.
Боже мой. - Да.
Внимавай. - Мамка му
Не чувам нищо, нищо. - Добре, качвай се обратно.
Мамка му!
Аз мога сама.
Постнало ли се е? - Не.
Какво ще правим сега? - Не знам.
Чакай, знаем със сигурност, че долу имаше сигнал.
Да. - А ако хвърлим телефона?
Ще се разбие на милион парчета. - Не и ако го подсигурим някак.
Да, добре, мамка му. Трябва да го... сложим в нещо.
В това. - Заварена е.
В кеца ми. - В кеца... да, перфектно.
Добре, разбрах.
Трябва да го уплътним. Може би с твоя чорап?
Да, добре.
Трябва нещо по-съществено.
О, Хънтър. Сутиенът ти с подплънки.
Много по-съществен е. - Да.
Така или иначе умирам да го махна.
Е, благодаря.
Надявам се да издържи. - Натъпчи го здраво.
Всичко или нищо.
Получи ли се? - Не знам, не мога да кажа.
Виждаш ли нещо? - Не, нищо.
Не се безпокой. Сигурно вече идват.
Мамка му! Има някакъв скапан човек!
Какво? - Боже мой, да.
И куче.
Ей, тук горе! - Ей, помогнете ни!
Виж, изпратих ти чека, пич.
Това нещо ми трябва...
Ей! - Ние сме горе!
Паркър.
Ела, да вървим, момче. - Не, не, не...
Мамка му!
Ей!
Да вървим.
По дяволите, отиват си.
Паркър.
Той взе обувката. - Ей, горе, погледни нагоре!
Тук горе, ей!
Не, не, не, върни се! - Върни се!
Мамка му! Мамка му!
Чакай, чакай, чакай. Не пускай ракетата, той не гледа.
Това може да е единственият ни шанс. - Не, не, той не гледа.
Чакай, до кемпера има още някой.
Поставя скара или нещо такова.
Ще пуснем ракетата, когато слънцето залезе след около час.
Имаме само един шанс.
О, по дяволите. - Какво?
Пекат ребърца. - О, не.
И имат студена бира. - Недей...
Тези двамата определено са двойка.
Правят си мръснишки уикенд.
Аз им завиждам.
Ей, ей, ей, завършват. Сега или никога, пусни ракетата.
Достатъчно тъмно ли е? - Да.
Мамка му, мамка му. - Какво, защо не стреля?
Чакай да видя предпазителя. - Мамка му, влизат вътре.
Пусни тази ракета. - Опитвам се.
Добре, разбрах. Разбрах.
Ей, Ранди, ела да видиш.
Дай ми телефона си. - Добре.
Ей, кучи синове, тук горе!
Мамка му, виж.
Чакай, те ни гледат, виждат ни. - Боже мой!
Мамка му! Дай да видя, дай да видя.
О, Боже мой, идват насам.
По дяволите, намериха колата.
Намериха колата, намериха колата.
Носят... лост. Сигурно ще отворят портата.
Чакай, какво, по дяволите? - Какво става?
Спряха. Стига сте плямпали, отворете портата.
Не, не, не. Какво, по дяволите?
Те крадат шибаната ми кола. - Какво?
Не, кучи синове! Задници такива!
Не! Дай да видя.
Боже мой. - Дано умрете, шибани задници!
Добре, ново правило.
Ако някой падне от кулата да вземе телефона със себе си
и да извика помощ по пътя надолу.
Може да постне и видео.
Шегувам се.
О, кракът ми. Сега бих хапнала аспирин вместо Скитълс.
Да, изглежда малко фънки.
Трябва да ти промият раната.
Извинявай.
Просто ще оставим превръзката.
Какво не е наред?
Дан никога не казваше "Обичам те".
Казваше 2-2-6.
2-2-6.
Беки, аз... - Колко продължи?
Четири месеца.
Беше огромна грешка.
Съжалявам. Много, много съжалявам.
Затова, че спа с мъжа ми, или защото аз разбрах?
Затова, че се влюбих в него.
Кой направи първата крачка?
И двамата бяхме супер пияни. - Кой?
Той...
но това бе огромна, огромна грешка, Бекс.
Не, грешка е целувка или секс за една нощ.
Ти каза, че го обичаш, така че...
Бях загубила контрол.
Опитвах се да не се влюбя в него,
но той ме изслушваше, беше...
беше различен от всички задници, с които съм излизала и...
И никога преди не се бях чувствала така.
След това ти ме помоли да ти стана шаферка
и с това сякаш ме удари като с тухла по главата.
Обичах го, но...
не както обичам теб и затова сложих край.
Беше ми много тежко да ви виждам заедно.
След смъртта на Дан, аз...
нямах сили да бъда до теб.
Да бъда силна за теб, така че...
просто избягах.
А сега ти ме мразиш и аз те разбирам,
и сме заседнали на шибана кула
в средата на нищото.
За всичко това съм виновна аз.
Толкова съжалявам.
Какво е това?
Настроих го вчера, когато пуснахме телефона.
Изминаха 24 часа.
Време е да приемем, че на твоите 60 000 последователи
не им пука или, че телефонът е на парчета.
Ясно...
но имаме още един шанс. Твоят телефон.
Да, но няма в какво да го завием, така че няма шанс.
Ако се провалим ще умре и последната ни надежда.
Кога ще умрем от жажда?
Направо ме убива, че водата е толкова близко в раницата.
Да, и дрона е там.
Можехме да го използваме, за да извикаме помощ.
Можехме да го изпратим в мотела с добра старомодна бележка.
Чакай, може би мога да го взема. - Какво имаш предвид?
Каза, че е твърде гладко и няма опорни точки.
Да, но когато висях с телефона видях, че въжето може и да достигне.
Ти сериозно ли? - Да.
Да, сериозно мисля, че мога да го достигна.
Хънтър, това е много лоша идея. - Беки, ние нямаме избор.
С всеки изминал час ставаме все по-слаби.
Освен това... ако изкараш късмет аз ще падна.
Хънтър.
Бъди внимателна.
Прости ми, Бекс.
Обичам те.
Хънтър, добре ли си?
Да.
Да, всичко е наред.
Хънтър, внимавай.
Мамка му! Не мога да я достигна.
Просто се върни горе. Ще вържем въжето по-ниско.
Мога да се спусна по-ниско. - Какво?
Какво, по дяволите, правиш, Хънтър?
Хънтър!
Мамка му!
Ще я достигна. - Хънтър, не!
Хънтър! Върни се горе!
Хънтър, не! Хънтър!
Добре ли си?
Да.
Има ли път надолу?
Не, цялата стълба е паднала.
Вода.
Боже мой. Чакай, Хънтър.
Как ще се върнеш на въжето?
Мамка му!
Можеш ли... можеш ли да го достигнеш?
Боже мой.
Мамка му!
Добре ли си? - Да, имам идея.
Ще опитам да закача раницата
и после ще ми помогнеш да се изкача.
Направо е невероятно.
Такива неща прави само Макгайвър.
Хайде, моля те, давай.
Направих го! - Добре.
Така, сега ще скоча до въжето,
а ти ще ми помогнеш да се изкача.
Приготви се, Бекс. - Добре.
Хайде, хайде. Можеш да го направиш.
Мамка му! - Хънтър, добре ли си?
Добре съм.
Сега бързо ме изтегли, Беки. Трябва да работим заедно.
Добре. - Аз ще се катеря, ти ще дърпаш.
Ясно ли е? - Добре, сега!
Почти стигам до стълбата.
Още малко, Бекс.
Беки, кацнах на раницата!
О, Боже... Добре ли си?
Нараних си лошо ръцете. Не мисля, че мога да се катеря.
Ще трябва да ме издърпаш. - Добре, добре.
Дърпам те.
Мамка му!
О, не, добре ли си? Мислех, че умря.
Рано ми е още за умиране, Бекс.
Да, беше страшно.
Трябва да я икономисваме. - Права си.
Има ли храна там? - Не, само черешов балсам за устни.
Не мисля, че става за ядене. - Така, стъмва се.
Трябва да побързаме с дрона.
Трябва... трябва да напишем бележка.
Ето сметката от закусвалнята.
Химикал... имаш ли? - Имам очна линия.
Сега не се ли радваш, че си нося козметиката.
"Помощ! Блокирани сме на върха на кула B-67.
Обадете се на 911."
Да, перфектно.
Добре... виждаш ли?
Това е пътят, на който едва не ни прегазиха.
Води до мотела.
Нека да го направим докато още е светло.
Дръж го направо и следвай пътя. - Добре.
Добре, почти сме зад портата.
Боже, не, не, батерията... - Какво?
Всеки момент ще свърши. - Мамка му.
Натисни връщане. - Не е ли далеч?
Ще успее ли? - Дори не е до портата.
Мамка му, пада.
Натисни връщане, натисни връщане.
Връща се. - Лети нагоре.
Направи всичко възможно да го върнеш.
По-високо, по-високо, по-високо.
Просто го вдигни нависоко. - Опитвам се.
Ще го хванем, когато наближи.
Идва.
Хвани го, Бекс, хвани го.
Супер! Добра работа.
Имаме зарядно, но нямаме ток.
Може да го изключим. Ще си почине и ще се възстанови.
Няма да е достатъчно, Хънтър.
Какво ще правим? - Само не се паникьосвай.
Трябва да останем спокойни.
Ще измислим нещо, нали? Трябва да има някакъв начин.
Ще умрем ли? - Не.
Не, ще се измъкнем.
Хънтър, Хънтър...
Къде си? Хънтър...
Хънтър, къде си?
Хънтър. Хънтър!
Беки, всичко е наред. Сънувала си кошмар.
Ти си добре и си в безопасност
на 610 м нагоре насред нищото.
Имам идея. Как да заредим дрона.
Твоят глупав фокус в закусвалнята. - Беки, ти си шибан гений.
Вече е светло. Да го направим.
Това е стандартна крушка, но е гореща.
Нагоре са девет метра, но ще ти се сторят като 300.
Кракът ти добре ли е? - Да.
Мирише, но вече не ме боли. Всичко е наред.
Можеш да го направиш.
Да! - Да!
Продължавай, Беки.
Ще се справиш, Беки.
Не мога. - Всичко е наред, всичко е наред.
Не мога. - Можеш да го направиш, Беки.
Можеш!
Всичко е наред. Все едно танцуваш на пилон.
Добре, Чери пай.
Да!
Ти го направи, мой Чери пай. Добра работа!
Ти го направи, Чери пай!
Не забравяй, че е гореща.
Бъди внимателна.
Спомни си за закусвалнята. Свържи зарядното
с елементите на фасунгата на крушката.
Не е достатъчно дълго. Задният щифт не достига.
Трябва ти нещо метално проводящо ток, като...
като болт или нещо по-малко.
Тук няма нищо.
Работи, мамка му, работи! - Ти си моята героиня.
Сега ни трябва пълно зареждане.
Не знам. Има четири лампички.
Трябва да го заредим докрай. Само така ще имаме шанс.
Ще се справиш ли? - Да.
Ще се справя.
Добре ли си?
Да. - Дръж се, Бекс.
Вече е до половината.
Махни се от мен!
Нищо, нищо, Беки. Ще успееш.
Три лампички.
Давай, Беки, малко остава.
Махни се от мен!
Направи го!
Исусе, толкова се гордея с теб.
Защо не хвана раницата?
Скъпа, добре ли си?
Трябва да изпратим дрона, когато в мотела е час пик.
При напускането... в 10:00.
След няколко часа.
Знаеш ли, той бе прав за Дан. Опитваше се да ми помогне...
а аз се държах ужасно с него.
Как ми се иска сега да поговоря с него.
Да му кажа...
че много съжалявам.
Че го обичам.
Сега ще се оправя.
Остани с мен. Опитай да занимаваш с нещо ума си.
Разкажи ми нещо, например...
какво правехте заедно с баща ти?
Гледахме кеч.
WWE. - Да.
Забравих, че го харесвате. - Да.
Наистина ни харесваше.
Той казваше...
че бих станала световен шампион с моя борбен дух.
Усещах близост с него, когато гледахме.
Кажи ми имената на някои от любимите си кечисти.
"Ледения" Стив Остин.
Скалата.
Как се казваше Кактус Джак, когато носеше маска?
Менкайд.
Чакай, ти нали каза, че не гледаш кеч. - Не гледам.
Продължавай, трябва да стоиш будна.
Батиста.
Е, време е да го пуснем.
Да го направим.
Просто го дръж направо. Следвай пътя.
Хайде, кучи сине...
Преминах точката, от която няма връщане.
Как е батерията? - Да го върна ли?
Не, продължавай.
Давай, давай, следвай пътя.
Мамка му!
Ще стане.
О, Боже.
Не.
Майната му на камиона. Виж дрона.
Виж дрона!
Не, не, не...
Върни се! Върни се.
Не, не, не. Върни се!
По дяволите, не!
Това буря ли е?
Оттук горе е много красиво.
Няма да преживея още една нощ.
Беки, не говори така.
Аз просто... искам да спя. - Не трябва да спиш.
Лешоядите надушат крака ти.
Чакат те да се предадеш и ще те нападнат.
Оживяват най-силните.
Имаш нужда от сила. Трябва да хапнеш нещо.
Какво... ние сме на 600 м височина насред пустинята.
Тук горе няма храна. - Винаги има нещо.
Безнадеждно е.
Да изпратим още едно съобщение.
Този път ще обвием телефона по-добре.
С какво? - Дай ми обувката си.
Не мога. - Защо?
Тя не е тук горе, нали? - Какво?
Там долу е.
На крака ти е.
Да.
Но аз вече съм... там долу, помниш ли?
Аз паднах.
Не можеш да вземеш обувката ми,
защото не успях да хвана раницата.
Кръвта ми изтече.
Нали не мислиш, че мършавият ти задник
можеше да ме издърпа тук горе?
Но ти издърпа раницата горе.
Видимо прекалено си се бояла
да осъзнаеш, че си останала тук горе,
съвсем сама.
Здравей, татко.
Исках да знаеш, че...
отново намерих сили да се боря.
Моля, оставете вашето съобщение...
Искам да живея.
Искам да си дойда у дома...
но няма да успея.
Ти бе прав за всичко и аз...
Съжалявам, татко.
Беки, обади ми се, когато си готова, тук съм, татко.
Когато видиш това...
аз ще бъда мъртва.
Обичам те.
Мамка му!
Имаш нужда от сили.
Трябва да хапнеш нещо.
Оцеляват само най-силните.
Този път мога да защитя телефона по-добре.
Дай ми обувката си.
Хънтър.
Господи, обичам те.
Прости ми. Прости ми, но трябва
да съм сигурна, че съобщението ще замине.
Господи, Боже, съжалявам.
Не може да паркирате тук. - Беки, Беки!
Не.
Татко? Татко?
Татко!
Мислех, че си ти.
Тате, обичам те. Толкова съжалявам.
Всичко е наред.
Аз просто... искам да си добре.
Ще бъда, нали знаеш. Ще се оправя.
Наистина.
Да се прибираме вкъщи.
Животът е мимолетен.
Животът е кратък, твърде кратък...
така че трябва да се наслаждавате на всеки момент.
Да живеете така, че да се чувствате живи.
И искам това съобщение...
да се разпространи надлъж и нашир.
Превод и субтитри Ivon