To nikada ne počinje.
I zato se nikada ni ne završava.
ESEKIBO ŽIVI LUKSUZNO
Pun krug
KVINS, NJUJORK
Šta je bilo? Nešto fali?
Ima previše.
U ZNAK SEĆANJA NA KVINSIJA MAHABIRA
Garmene... Garmene... - Ne. Ne sada. Rekao sam ti.
Ako ništa ne preduzmemo, ispašćemo slabi i zbunjeni.
Ljudi, naši ljudi, zajednica... Traže odgovore.
Panduri će ovo da puste. Šta ćemo mi da uradimo?
Akede, zavisi od tvoje strine. Znaš to, zar ne?
Ona meni ništa ne govori.
Volim je, ali ovo je stvar porodice. Moje porodice.
Dobro. Gđo Mahabir, primite moje saučešće. Žao mi je, gospođo.
Na par dana idem kući. - U Džordžtaun?
Vraćaš se u Gvajanu? Zašto?
Da dobijem neke odgovore.
Strina, imamo sve odgovore. Edvard Čang ti je ubio devera.
Akede, ne radi se o Edvardu Čangu.
Radi se o nečemu što se desilo mnogo davno.
Idem po uputstva kako tačno treba da reagujem.
I veruj mi da ću reagovati.
A kad dođe do toga, obećavam ti da ćeš učestvovati.
Značajno? - Značajno. Obećavam ti.
Koliko je davno to bilo?
Ne znam.
U pravu ste što verujete da se vašoj porodici s razlogom
dešavaju loše stvari.
Ali našao sam čoveka odgovornog za vašu nesreću
i on je spreman da vam dozvoli da preokrenete sudbinu vaše porodice.
Ali morate da preduzmete određene korake,
tačno onako kako ih on odredi.
Jeste li spremni? - Jesam.
Shvatate da protivteža njegovom bolu mora da se uspostavi
da bi se zatvorio krug njegove patnje,
patnje koju mu je pre mnogo godina naneo vaš pokojni suprug Ranvel.
Zato odgovarajući bol morate da nanesete u njegovo ime.
Znam. - Dobro onda...
Počećemo od ovoga.
Džarede, dušo, 15 minuta je do... - Znam.
Mogu li nekako da ti pomognem? Zato što...
Ne, idem. - Nisi ni pipnuo tost sa avokadom.
Neću da do drugog časa ogladniš, pa da kupuješ nešto iz automata.
Mama, već sam pojeo onu indijsku hranu od sinoć.
Gde su mi kopačke?
U novom plakaru za obuću.
Priznajem da sam se iznenadio kad sam video da imamo sastanak.
Znamo da ćemo odbiti. - Ne, ne znamo.
A i ponekad je dobro znati zašto nešto odbijamo.
Imam predlog.
Zašto tvoj tata ne bi sam otišao na neki od tih sastanaka?
Misliš da stvarno uzme da radi?
Nije pojeo indijsku hranu.
Pakujem ti hranu i vodu... Moraš da piješ vodu. U ranac.
Vrati posudu.
Pokupiću te posle škole. Nemoj da mi pobegneš.
Tata, znam.
Da bi stigao na autobus, moramo da krenemo.
Za njegovo ime i za njegov lik plaćamo unapred. I to mnogo.
KOD DŽEFA RESTORAN
Tražimo samo da se pojavi možda jednom-dvaput godišnje.
Uz to, šef Džef i njegova porodica
uvek će imati besplatan smeštaj.
Bilo da se radi o Atlantik Sitiju,
Las Vegasu
ili čak o Makau.
Bićemo u kontaktu. - Dobro.
MAKASKER FUDS
Vidiš? Ponekad je dobro održati ovakav sastanak.
Dakle... - Kratak sadržaj i siže...
Izdavač čeka da potvrdite sliku za naslovnu stranu.
U redu. - I žele da znaju
da li će ostaviti rep.
Gospode... - Ti se pozabavi time.
ŠTA SE KUVA
Zapamti, treba samo da... - Znam.
Moram da se ponašam lepo i da ga ne prekidam.
Tako je. Samo iznesi argumente. Dobri su.
Potrebna si im. Trebalo je prošle godine da te angažuju.
Dosad bih već nekog ubedila da bude doušnik.
Onda mi ne bi pretio otkaz.
Dakle... - Znam. Moram da se držim sadašnjosti,
ne smem da govorim o prošlosti.
Biću primer servilnog poslušnika.
Nikad neće saznati da mislim da je licemer
koji bi prodao rođenu majku... - Mel... Mel! Ljubazan izraz lica...
Znam. Ljubazan izraz...
POŠTANSKA INSPEKCIJA SAD
Što ne priznaš zašto stvarno tražiš taj slučaj?
Pit Fong mora da smanji troškove.
Misliš da si ugrožena zato što si na najnižem položaju.
Ali oboje znamo da nisi ugrožena zbog toga.
Možda mi taj slučaj ne daš zbog toga što odugovlačite,
a znaš da bih ja nešto uradila.
Onda bi ti ispao loš,
pa ne bi mogao da mi daš otkaz,
što stvarno želiš, ako ćemo već iskreno.
Ako ćemo iskreno...
Nemoguća si, Mel.
Dokaz toga je da se šefu suprotstavljaš
dok od njega tražiš uslugu.
Ponovo.
Ponovo?
Mogao sam da dobijem otkaz jer nisam predao tvoju psihijatrijsku procenu.
Sećaš se toga? - Meni...
Da, da.
Pitala si vrlo fino, bez jebenih uvreda.
Dobro... Žao mi je.
Kapiram. U pravu si. Zahvalna sam ti na tome. U redu?
Ali ne želim da raspravljam o prošlosti. Govorim o budućnosti.
A u budućnosti ja radim na gvajanskom slučaju. U redu?
Nema šanse, Mel. - Meni!
Vrati se na predmet koledža Kvins. - Gospode!
Pre dve nedelje je trebalo da predaš izveštaj.
Tako je. Jeste. U pravu si.
Zato što strašna kriminalna organizacija
koju predvodi klinac koji lažne lične karte šalje srednjoškolcima
ugrožava više života
nego pravi gangsteri koji beskućnike i skitnice ubijaju
da bi naplatili osiguranje.
Izvini...
Zadatak ti nije dovoljno seksi?
Ovako stvari stoje...
Kad imaš posao, šef određuje šta ćeš da radiš.
A tebi sam ja šef.
Ako ne odradiš zadatak... - Meni...
Dobićeš otkaz.
Nemoj da dobiješ otkaz, Mel.
Dođavola!
Dakle? - Radim na gvajanskom slučaju.
Gospode! Svaka ti čast. Dakle, složio se s tobom?
Nije.
Dakle, nije te stavio na taj zadatak?
Ne, nije.
A kažeš da radiš na tome. - Da. U svoje slobodno vreme.
Mel... - Jeste.
Sledeća. Spreman?
Idemo... Okreni se prema meni. Nije loše.
Drži sa obe ruke. Pogledom prati sve vreme.
Idemo!
Idemo! Uhvati je! Požuri!
Ja sam kriv. Dobar si.
Molim? Stvarno? Opet je izgubio telefon?
Svugde si tražio? I iza klupe? - Jesam, tata.
Ispod klupe? - Rekao sam da jesam.
Bio mi je u patikama.
Da, jeste.
Stvarno?
Video si kad sam se izuo. Video si da nisam išao do klupe.
Ne znam kako se to desilo.
Dobro si čula.
Da, razgovaraćemo s njim. Po sedmi put.
Ćao! -Ćao!
Kako je prošlo sa slikama? Izabrala si najbolju?
Pa, sve su dobre.
Šta smo odlučili u vezi sa gubljenjem stvari?
Rekao sam da mu nećemo kupiti novi. Čuo si me?
Jesam. - A aplikacija koja nalazi telefon?
Mora da bude uključen. Sigurno je taj tip već sve izbrisao.
Jesi li siguran?
Bio si siguran kad si pre četiri meseca izgubio sat koji ti je deda Džef poklonio.
Dedin sat? Izgubio si ga? Kako ja za to ne znam?
I duksericu. I to omiljenu.
Onu zbog koje je stajao u redu,
pa posle za novu potrošio četvoromesečni džeparac.
Kuda si krenuo? - Da opet probam sa aplikacijom.
Zovite kad večera bude gotova.
Nisam završio. - Dereče, pusti ga.
Džarede, druže, pomozi nam. Kakav plan imaš?
Šta ćemo da uradimo da bi ovo prestalo?
Ne znam. Da jednostavno prestanem sve da gubim?
Trebaju mi dva momka, po mogućstvu iz Džordžtauna.
Za kada, gospođo Em? -Što pre.
Zašto iz Džordžtauna? Možda ovde imamo ljude koji će odraditi šta god poželite.
Ne, Garmene.
Hoću ljude koji će bespogovorno uraditi sve što tražimo.
Maserka Natalija ima brata koji je upao u probleme u Džordžtaunu.
On hoće da ovamo dođe s najboljim drugom. Hajde da to organizujemo.
Ćao, Ðavijere! - Luje...
Šta se dešava? Vidi ovo!
Sada?
Ćao, narode! Ćao!
Luje!
Ovo se stvarno dešava? - Da, čoveče.
Dobio si pasoš?
Kad pređemo reku i stignemo u šumu,
daće nam pasoše i onda će nas odvesti na aerodrom.
Ćao, Šakila! Ja sam, Ðavijer.
Moj drug je uspeo.
Znam, znam...
Ne znam. Njegova sestra je sve organizovala.
Ti i ja ćemo se konačno upoznati.
Zapamti sve ovo.
Sve to jako dugo nećeš videti.
Jako dugo. Jako dugo.
Tako...
Iz Kingstona u Džordžtaun, brate. - Da, čoveče...
A sad u Njujork!
To! To! Njujork!
To, čoveče!
Ludilo.
Ćao, Šakila! Ja sam, Ðavijer.
Jedva čekam da te vidim.
Prvo imamo neki sastanak,
ali napiši mi kad ti se završava škola i gde hoćeš da se nađemo.
Luje, sestra te čeka.
Odvešće vas na sastanak sa Akedom.
Poklončić... Da imate za prvo vreme.
Hvala, gospodine Lene.
Hvala, gospodine. - Zahvalite gđi Mahabir. To je od nje.
I dajte mi pasoše.
Dobro...
Ðave...
Biću iskren...
Nije moja sestra smislila da dođemo ovamo.
Rekao si mi da je ona sve organizovala.
Ne, Natalijina gazdarica je sve organizovala.
Moja sestra možda neće biti presrećna što nas vidi.
Samo te upozoravam.
I to mi sad kažeš?
Da.
Čula sam da prodaješ travu, što znači da si me lagao preko telefona.
Prevarili su nas, Nat.
Glavno je da bih ti ovog puta poslao novac.
Glavno je da se nadam da si srećan jer si se sad upleo u nešto drugačije.
Nećeš ni da se pozdraviš?
Javiću ti se kad se odljutim.
Ovo je Ðavijer, drug o kom sam ti govorio.
I on je iz našeg kraja.
Moja sestra Natalija...
Moja tetka se druži sa vašom majkom. - Znam ko si ti.
U osnovnoj školi si mi ukrao loptu.
Verovatno. Ne znam.
Ðavijere, imaš noge. Možeš i ti da kreneš.
Idemo... Ideš ili ne ideš? Aked ne treba da nas čeka.
HAKS HALAL KARIPSKA KUHINJA
Garmenu Hariju je na prvom mestu odanost.
Na drugom mestu je odanost.
A na trećem mestu?
Šta je na trećem mestu? Jeste... Odanost!
Jasno?
Da li je Garmen gazda?
Garmen je za tebe gospodin Hari.
Gazdarica je gospođa Mahabir.
Ili gospođa Em i to samo ako ti dozvoli da je tako zoveš.
Da bude potpuno jasno, Savitri Mahabir je moja strina.
Ako s njom hoćete da razgovarate, možete preko mene.
Pitajte Nat. Ja ne radim ovo ni za koga. Ni za koga.
Ali ona garantuje za tebe, mlađi brate.
Ti... Za tebe ne znam.
Ali ako je to što govoriš istina, naći će ti posao.
Koliko plaćaju?
Dobijate stan i advokate za zelenu kartu.
Sigurno si zaboravio da su platili put, ali to ću da zanemarim.
Odradićete sve to.
Nebo je granica. - Koliko treba da odradim?
Oko 50.000. Tu negde.
Američkih dolara?
"Američkih dolara"? Sviđa mi se. Duhovit si.
Da, američkih dolara. Sad smo ovde, dušo.
Za par nedelja Pol će vam dati probni zadatak.
Savitri Mahabir, Garmen Hari,
Pol Trankvada, ja...
Vi...
MAHABIR PARTNERS INUŠRANS END TRAST
Sve je u redu?
Stvarno? Znate šta radite?
Dobro... Ne možete da ga omašite.
U invalidskim je kolicima. Ako je budan, priča.
Nadam se da cenite to što ste dobili ovu priliku.
Da, gospodine. - Stvarno?
Hvala, gospodine. - Molim.
Hvala g. Pole, gospodine. - Nema na čemu.
Dobro... Možete da idete.
DŽAREDOV TELEFON POSLEDNJI PUT VIÐEN NA RANDAL AJLANDU, NJUJORK
NIKI ĆAO! JESI LI TI DŽARED BRAUN?
Ne, ne, čoveče. Plastika je u atmosferi
zato što astronauti svašta bacaju kroz prozor.
Zbog NASA nam je plastika u krvi.
Da, da. Sve piše u knjizi.
Ja čitam sve knjige. Sve ih čitam. Vidiš? U knjigama je istina.
Jedini način da kažeš istinu jeste da je napišeš u knjizi.
I svi to znaju. Razumeš šta kažem?
Kako to znaš? Zato što mastilo košta.
Gubim vreme na ove jebene gluposti.
Ja sam čitač knjiga. Ja čitam knjige. To ja radim.
Na mene se ljute zato što svašta znam.
Brate, imamo nešto za tebe. -Šta je ovo, jebote? Ko si ti?
Tiše! -Šta to radite? Neka, hvala.
Ne treba. - Opusti se. U redu je.
Ne treba! - Imam poklončić za tebe.
Za koga radiš, čoveče? Za Pola?
Za prijatelja. - Ne! Pitam...
Tiše! -Šta to radiš?
Kako... Ne, ne. Ništa ne želim. Ja se ne drogiram.
Kunem se. Ništa mi ne treba. Ništa.
Ne, žao mi je. Daj, molim te... Nemoj! Šta to radiš?
Hajde, mrdni se! - Molim te, nemoj! Preklinjem te. Prekini.
Pomozi mi. -Čoveče... Pomozi mi, čoveče!
Hajde!
Hajde odmah!
Natalija... Jesi li znala da će to uraditi? Jesi li znala?
Napravili su da izgleda kao nesrećni slučaj, iako nije.
Jebote, mrtav je, Nat. Ta pizda...
Trudim se da se izvučem. - Jebote.
Trudim se. - Sranje.
Dvaput nedeljno uveče idem u školu masaže.
Četiri večeri nedeljno radim kao čistačica u školi masaže.
Preko dana, da bih vratila dug, radim za gđu Mahabir.
Ostalo mi je još malo.
Svaki put kad neko bude ubijen, ti ćeš biti saučesnica, Natalija.
Novi momci su odradili ono sa Nilsenom?
Ima ih dvojica. Jedan je bolji.
Ali s obzirom na Nilsenovu narkomansku prošlost,
ovo brzo može da prođe kroz sistem.
Očekujemo isplatu cele polise, 325.000.
Odlično. Bravo!
Ali to će biti tek iduće godine.
Ove godine imamo veće probleme,
posebno kad sređujem haos koji nam je Kvinsi ostavio.
Ne, Garmene. Garmene! Hajde da se usredsredimo na budućnost.
Mislite na ovu sledeću stvar, šta god ona bila? Na ovo što sledi?
Na to, jeste.
Ako mi ne kažete, kako ću da znam šta je to?
To je najvažnija stvar koju smo ikada radili.
Ima veze s jednim dečakom.
Ali ništa više neću da kažem, da ne ureknem.
Plašite me malerom i kvarenjem svoje reputacije,
ali ako mi ne kažete šta je, ne mogu to da odradim.
To nećeš ti ni raditi. Aked će.
Gospođo...
Rekli ste da je to nešto najvažnije.
Ali takođe je i najopasnije.
Ovako ćeš moći da nadgledaš, da budeš bezbedan i da pomogneš Akedu.
Da ne bi nastradao.
Rekao sam ti da će to biti veliko. Ogromno. U čemu je problem?
Kako će otmica nekog deteta rešiti ono što se desilo Kvinsiju?
NOSIVOST PREKO 90 KG VEŠ
Postoje razlozi... - Razlozi?
Da, razlozi.
Akede... - To je od gazdarice.
Ona je u žalosti. Ti to znaš.
Strina je to meni dala.
Ja sam zadužen za sve to. Shvataš?
Šesta verzija...
Ova mi se sviđa.
Ostavljanje poruka...
Dakle, šef Džef ili već neko, otac dečaka,
ode u biblioteku. Tamo vidi sledeće mesto.
Stanicu metroa. Ne znam... Izmišljam.
Dođe u biblioteku... Otvori kovertu.
"Čestitam! Stigao si u biblioteku.
"Sad brzo moraš do mosta."
Mora da bude pametno.
Dakle, Šakila... Ja sam, Ðavijer.
Mislio sam da bismo mogli da ponovimo ono.
Možda ovog puta noću.
Ili možda čak i večeras?
Upravo sam izašao u šetnju.
Ako si završila s učenjem i ako želiš da budeš s nekim ko ti se sviđa, samo...
Samo me pozovi. Ali...
Dobro... Javiću ti se odmah.
Da nisi pre neko veče
slučajno bio u uličici iza Džeminajs Laundža?
Da li ti je ovo poznato?
Znaš... Leš, invalidska kolica...
Čaršav smo mi doneli. - Nemam pojma.
Pitam se da li bi se prisetio ako bih ti opisala uličicu.
Dakle, imamo Džeminajs Laundž...
Pored je perionica veša, pored nje je zalagaonica,
koja, kao i sve zalagaonice, ima sigurnosne kamere,
koje, kao što znaš, na današnje vreme odlično rade.
Da vidim to... - Izvini... To je državni dokument.
Međutim, ovde piše moje ime.
Pozovi me kad budeš spreman da mi kažeš kako se ti zoveš.
Desiće se u parku Vašington Skver u 01.11 noću, unutar kruga.
Bićemo u parku da se postaramo da ne bude odstupanja od plana.
Osetiće isti bol koji sam ja osetio kad sam izgubio unuka.
Dečak za dečaka...
I ravnoteža će ponovo biti uspostavljena.
I sve će biti u redu.
Hoće.
Volela bih da mi to kaže gospodin Džozef.
Sve će biti u redu.
Odlično... Hvala, gospodo.
Hvala. Bila mi je čast, gospođo.
Meni je bila čast, uveravam vas.
Sutra uveče se vidimo na proslavi.
Sutra ćemo proslaviti. Odmah stižem, Natalija.
Da, gđo Mahabir.
Natalija, da li je sve u redu?
Jeste, gđo Mahabir.
OSIGURANJE VOZILA, LIČNO, KOMERCIJALNO
Dobro veče, gospodine. - Dobro veče.
Treba da odeš na Donji Menhetn, u park Vašington Skver.
Nađi na internetu. Gđa Mahabir traži...
Navodno u parku na nekim mestima postoje krugovi.
Zanima je koje su veličine, gde se nalaze, koliko ih ima...
Jeste... Savetujem ti da budeš vrlo oprezan.
Doviđenja, gospodine.
Dobro...
Za film ne smatram to što četvoro ljudi dva sata razgovara u jednoj sobi.
Dobro... Mislila sam da ćeš se naljutiti
što sam te izvela na film sa titlovima.
Jeste, još i to.
Jebote... Sačekaj.
Inspektorka Harmoni ovde. Ko bi to mogao da bude?
Ja se zovem Ðavijer.
Ako vam dam neke podatke, možete li da me vratite kući?
Baš kući? U Gvajanu?
Tako je.
Ne mogu.
Ali mogu da pokušam da ti život olakšam onoliko koliko ti meni pomogneš podacima.
Ali sve to umanji za sranje koje od ranije imaš u životu.
Nešto će se desiti sutra uveče.
To je dobar prvi korak. Drugi korak: gde će se to desiti?
U parku Vašington Skver.
Četiri je sata ujutro! Što si me probudila?
Ubiće tog dečka.
Onog kog će da otmu. Čula sam kad je gđa Mahabir rekla.
Šta god da se desi, ona hoće da ga ubije.
Zašto?
Misli da je to nekakvo rešenje za sve loše što se dešava.
Gde je tu logika?
Ona je luda žena, eto gde je.
Odjednom, ni u čemu što ona radi nema logike.
Prošle nedelje je dovela ljude iz Gvajane. Postoji čitav plan.
On je odabrao Ðavijera. Sad sam mu rekla da si i ti dobar.
Treba nam jedna osoba... - Mene si gurnula u to?
Nerviraš se, a mene guraš u to? - Ne viči.
Imam plan. - Jedino to ne želim da radim.
Nećeš ti da otmeš dečaka.
Ti ćeš da ga spaseš.
Mi ćemo da ga spasemo.
Molim?
Zašto?
Sam si rekao da ću biti saučesnik ako neko izgubi život.
Hoću da ispravno postupim. I ti bi trebalo da se potrudiš.
Natalija... Natalija!
Kad će se desiti to što treba da se desi?
Aked se plaši da će neko propričati ako suviše rano okupi ekipu,
zato je tek sad rekao Ðavijeru... - Natalija, kad se to dešava?
Večeras.
Večeras? I ti mi tek sada kažeš?
Morala sam da sačekam da Aked zaspi.
Ne znam kako ćemo sve to da izvedemo. Veći deo ne znam kako ćemo.
Ali bar znam kako da počnemo.
Šaljem ti gde da odeš po bicikl.
Mora da bude bicikl za veš, isti kao onaj koji će Aked voziti.
Vidiš sliku. Jasno?
I moraš da uzmeš ovu crnu kesu.
Šaljem ti sada. U redu?
I nabavi periku. Bilo kakvu periku.
Sad ti šaljem adresu na kojoj treba da ostaviš bicikl.
Posle posla ću da odem po njega i da ubacim lutku. U redu?
Ti meni poruku pošalji kad budeš blizu parka. Jasno?
Koji ste od mojih planova izabrali?
Onaj u kome čekaš da ti kažemo šta treba da radiš.
Kada? - Kad ti kažemo.
Preterano me kontrolišu. Ne daju mi ni da zaključam telefon.
Hoće da pokažu da sam ja kriv.
A ionako ne mogu napolje. Imam privatni čas.
Šta ako ti obećam da će vredeti?
Recimo... Mogu da ti kažem šta se desilo s tvojim stvarima.
Ovo je poslovna transakcija.
Više ću ti reći u kombiju. U redu? Idemo.
Kako otmica dečaka može da bude poslovna transakcija?
Rekao sam ti da ću ti ispričati u kombiju.
Sve je u redu, Luje?
Šta ti je? Tvoja sestra je rekla da možeš to da odradiš.
Treba da dokazujem da nije u pravu?
Dakle, hajde...
Kisene...
Idemo! Hajde...
Dolazim odmah. Samo nešto da uzmem.
Dakle, šta imaš?
Gospođo agentkinjo, pogrešio sam.
Ništa se ne dešava večeras. Pogrešio sam.
Kako misliš da se ništa ne dešava?
Zabrljao sam. Izvinite... Ne mogu ja ovo.
Ne možeš tek tako da odustaneš. -Žao mi je.
Agentkinjo Harm... -Ðavijere, ne možeš...
Jesi li spreman?
Sve je u redu.
Je li to bio tvoj doušnik?
Jeste, Ðavijer.
Rekao je da se večeras ništa ne dešava u parku Vašington Skver,
ali očigledno je da se dešava.
Daj mi samo sekund. - Dobro.
Ćao, Meni!
Znam da si večeras sa ćerkom. Nadam se da ćeš dobiti poruku.
Nadam se i da ćeš misliti kako su ovo dobre vesti.
Ali... Malo sam radila na svoju ruku.
U svoje slobodno vreme, tako da ne treba da brineš.
Uspela sam da pridobijem doušnika. Recimo to tako.
Kazao je da će se večeras nešto desiti u parku Vašington Skver.
Ali posle je rekao da neće, zbog čega mislim da hoće
i da se radi o nečem krupnijem od ubijanja beskućnika.
Zašto bi beskućnika ubili u parku Vašington Skver?
Smatram da bi trebalo da budem tamo,
ali ne želim da idem dok se ne čujem s tobom,
zato što pokušavam da budem profesionalna i da poštujem proceduru.
Dakle... Kad čuješ poruku, javi mi se.
I... Jeste... Čekam tvoju dozvolu.
Dobro... Zdravo.
Dakle, da li ćeš čekati njegovo odobrenje ili ćeš...
Hoću.
- Jasno...
Džarede...
- Molim?
Zaglavila su se vrata na mikrotalasnoj. Neće da se otvore.
Na mikrotalasnoj? Stvarno? - Stvarno.
Znam. Nisu se zaglavila. Sad je u fioci.
Molim? - Jeste.
Sad se ovako radi...
Postoji dugme.
Gospode...
Otkad su tvoji roditelji renovirali stan, ništa ne mogu da nađem.
Siguran si da nisi gladan?
Ne osećam se baš dobro. Idem da legnem.
Zar nemaš privatni čas?
Mislim da ću otkazati.
Ako sam bolestan, ne želim da zarazim i Saru. Pa... Da.
Jesi li je zvao?
Izgubio sam telefon. Možeš li ti da je pozoveš?
Mama je njen broj ostavila na papiru pored telefona.
Malo si crven u licu. Dobro, dušo. Pozvaću je.
Hvala, bako. - Da ti donesem supu?
Ne. Idem u krevet. Stvarno nisam gladan.
Dobro. Nadam se da će ti biti bolje. - Hoće.
Dušo, volim te. - I ja tebe volim.
Laku noć, bako. - Laku noć.
Da li vidiš onu devojku?
Ona mu drži časove.
Kad stigne, staće ispred zgrade i proveriće telefon.
Možda šta ima na Instagramu. Ne znam.
Ali čeka. Možda će ga pozvati.
Spremna je. Proći će kroz park i otići će do skulpture Bin.
Radiće neko sranje za školu.
Mi na scenu stupamo čim ona krene s njim.
Šta je sad ovo, jebote?
Šta je sad, jebote?
Rekao sam Lenu da ga prati prethodne dve subote.
Čekaj... Imam rezervni plan.
Imam uniforme Fedeksovih kurira. Da pokucamo na vrata...
Akede, je li ono on? Tamo, kod onih vrata?
Jeste. On je.
On je. Kuda je krenuo? Kuda je skot krenuo? Šta?
To je jednosmerna ulica. Otišao je tuda. Sranje!
Hajde... Oko bloka, pa skreni desno.
Ništa ne vidim.
Šefe, mislio sam da si rekao da je naš čovek već tamo.
Ne... Znam.
Dobro, ovde desno. Ovde skreni desno.
Ne mogu da ozbiljno prihvatim bilo šta što govori.
Mogu samo da ga zamislim kako sedi u stolici sa alu-folijom na...
Nisi fer.
Seda kosa svima ne stoji kao tebi.
Mnogo si fina, ali znaš na šta mislim.
Ćao, mama!
Hvala što si nam javila.
Nadam se da se ne ljutite što sam tako odlučila.
Naravno. Ako je bolestan, nema svrhe da ima čas.
Dobro. Laku noć. - Laku noć.
Laku noć, Kris. - Laku noć, dušo.
Mislim da je samo hteo da izbegne čas.
Dobro... Jebeš ga. Skreni ovde levo. Ovde.
Ovde? - Da.
Ništa?
Jebote! Jebote!
Čekaj! Eno ga. Eno ga tamo.
Jeste. To!
To! Kisene...
Hajde, Ðavijere. Požuri.
Zdravo! Hvala. Sigurno je telefon mog sina kod vas.
Stalno gubi stvari.
Zapravo, vaš sin je kod nas. - Molim?
Oteli smo vam sina. Ubićemo ga ako ne uradite kako kažemo.
Sačekajte!
Ne odlučujete vi... - Sačekajte!
Ućutite i počnite da slušate,
inače će vam ovo biti najgora noć u životu.
Šta se dešava? - Oteli su Džareda.
Tako je. Evo kako ćemo...
Ako je ovo neka šala, nije smešno. Ko je to?
Reći ću vam cifru. Predlažem da je zapišete.
Hoću da razgovaram sa Džaredom. - Ko je to?
Sa kim razgovaram?
Pišite 314.159.
Zapišite to.
Šta su ti brojevi? Novac? - Jedan... Četiri... Jedan...
Morate bilo šta da nam kažete. Dajte nam neki podatak.
Bele patike... Na njima nešto piše.
Žuto-zeleni mauntinbajk marke "Trek".
Uskoro ćemo vam javiti gde ćete ostaviti novac.
Da, u gotovini. Najveća novčanica da bude od 20 dolara. Čujete?
Ne znam. Pitajte vašeg tasta koliki mu je kredit u Atlantik Sitiju.
Siguran si za taj potez, Klarense? A da razmisliš ponovo?
Ponovo. Izvini. Izvini.
Naravno...
Sem, igram šah sa prijateljem...
Samo... Sem, uspori.
Uspori. Uspori!
Molim?
Izvini...
Moram da idem.
Ja ću... Ja ću...
Samo mu reci da je hitno. Treba mi maksimalna pozajmica.
Zato što ne mogu sada, Džoi! - Zar ti ništa nije rekla?
Znam koliko i ti. Slušaj, samo zovi Saja.
Ako nije u kockarnici, negde drugde je i budan je.
Šefe... G. Makaskere... - Ne sada, Brajse.
Jeste. Samo to obavi.
Javi mi se.
Gospode! - Da li je neko zvao?
Dereče, Džoi je zvao mog čoveka u Atlantik Sitiju.
Ništa nam nisu rekli. Žao mi je što smo vas umešali.
Zbog čega se izvinjavaš?
Jesi li ti to uradio? Ne izvinjavaj se. -Čekaj... Džoi?
Tata, rekao je bez policije. - Džoi nije policajac.
Nije više. I najbolji je. - Proverila sam. Bio je tamo.
Kris, nisi ti sada bitna. - Možemo li da se smirimo na trenutak?
Proverila sam. - Nemamo jebeni trenutak.
Ovo je noćna mora. - Kris...
Molim? - Kristin...
Nisi ti kriva. Nismo ljuti na tebe. - Znam.
Mama! Mama! - Sve je u redu!
Gospode...
Ja... Ne mogu...
Dobro... Stanite! Dakle, policija... Da ili ne?
Džoi kaže da ih zovemo tek kad Džared bude kod kuće.
U redu? I, jebote, ko može da zna koliki kredit imam u kockarnici?
Molim?
Slušajte me.
Postoji parking odmah pored južnog pristupa mostu Džordž Vašington.
U redu? Momcima iz kockarnice recite da novac donesu tamo.
Kad sa novcem budete na mostu, dobićete sledeće uputstvo.
Ako ne dođete do ponoći i ako ne budete sami
ili ako pozovete policiju, ubićemo vam sina.
U redu. Dajte nam da čujemo sina. Molim vas... Dajte...
Jebote!
Džarede! -Šta je bilo, jebote?
Džarede? Gospode! Gde si bio?
Bože, mama. Samo sam išao da se prošetam. Smiri se.
Šta... - Slagao si baku.
Dereče, ovde je. U redu je.
Ne, nije. Iskrao se iz kuće. Slagao je i tvoju mamu i nas.
Nisam shvatio da je kasno. Žao mi je.
Molim te, samo budi iskren. - Smiri se.
Našao si se s nekim? S nekim dečkom? Devojkom? Nije važno. Samo nam reci.
Ovo nije trenutak da se zajebavaš, sinko.
Nije trenutak da se zajebavaš.
Nije trenutak za zajebavanje. - Sačekaj... Samo sačekaj!
Moraš da razgovaraš s nama. Šta se dešava?
Nećemo ti ništa, ali ovo je jako važno.
Džarede...
Razgovarao sam s jednim dečkom.
Rekao mi je da su sve moje stvari kod njega
i da će mi ih pokazati ako se nađem s njim.
Zato sam slagao baku i pobegao.
Nosio je moju duksericu. Onu prvu, pre nego što sam kupio drugu.
Nosio je i moje patike.
Svideo mu se moj bicikl, pa sam ga pustio da se provoza.
Onda se pojavio kombi. Neki momci su izleteli i ubacili su ga unutra.
Ništa nisam mogao da uradim.
Uzeo sam bicikl i vozikao se okolo
dok nisam skupio hrabrost da se vratim kući.
Dušo...
Gospode... Sigurno je bilo užasno.
Mislim da su hteli mene da otmu. - Zašto to misliš?
Da su stigli dva minuta ranije, uhvatili bi mene.
Dušo...
Zašto bi neko hteo mene da otme?
Ne znamo. - Ništa ne znamo, druškane.
Šta znaš o tome dečaku? Kako se zove?
Zove se Niki. Da li će s njim sve biti u redu?
Otvori... Odmah otvori! Otvori! Tako...
Dođi! Pogledaj me! Znaš kako se piju tablete?
Šef ti je dao tablete za spavanje u obliku gumenih medvedića?
Ne obraćam se tebi. Džarede, znaš kako da piješ tablete?
Ne zajebavaj se sa mnom. Pogledaj ovo. Znaš kako da ih popiješ?
Dobro... Dobro, Rubi. Idemo...
Sve je u redu. Dobro je. U redu.
Ćao, Džoi! - Sem...
Zdravo!
Iz kazina su pitali zašto toliko novca tako brzo...
Otkaži to.
Ovde je. Džared je u svojoj sobi.
Ćao, Džoi! - Kako ste, g. Braune?
On je... Džared je ovde?
To je dobro, zar ne? - Jeste.
Stan vam sjajno izgleda.
Nisam ga ni prepoznao.
Molim?
Ko je to? - Dereče...
Molim vas, s kim razgovaram?
Tata? Tata?
Ko je to?
Postoji neki problem?
Ne, gospodine. Nema problema. Samo nam trebaju informacije.
Trebaju vam informacije? O čemu pričate, jebote?
Jebote, o čemu pričate? Halo!
Isključili su mikrofon?
Makaze za armaturu... Daj mi makaze za armaturu.
Daj mi jebene makaze za armaturu. Dođi.
Ðavijere, stani. Stani, jebote!
Akede, šta to radiš, brate? - Snimi ovo. Požuri. Požuri.
Neću. Ne pregovaram sa teroristima.
Džefe, daj... Oteli su nečije dete.
Sada zovemo policiju, zar ne? - Ne znam. Da li zovemo policiju, Džoi?
Je li to od njih? - Jeste. Poslali su snimak.
Pusti ga.
Čoveče!
Gospode!
Smiri se! Samo pogoršavaš stvar, Džarede.
Gospode bože!
Gospode!
Misle... Misle da su oteli Džareda. - Ali nisu.
Kad shvate da nisu, šta ih sprečava da dođu po njega?
Šta ćemo da radimo?
Hoćemo li samo da se pravimo da je to Džared? Ili šta ćemo?
Halo!
Boli me.
Molim te, uradi šta ti kažu.
Treba nam još par detalja.
Džarede, hoću da govoriš o sebi.
Zovite Šaris.
U ponoć ćemo razgovarati
ako dođete na most i ako budete sami.
Čekajte... Kako to mislite sami?
Jedna osoba, bez pandura.
Ako novac ne dobijem pre 01.11,
vaš dečak, vaš unuk, šefe Džefe, biće mrtav.
Prevod: Jake Dozier