A NETFLIX SAJÁT GYÁRTÁSÚ VALÓSÁGSHOW-JA
Szia, Nadia, hogy vagy?
Szia, hogy s mint?
Mi volt veled?
Megvoltam. Te hogy vagy?
Kicsit elfoglalt voltam.
Szeretek különböző országokban utazni.
Az albumom fejezem be.
Ezt az életet választottam, így nem panaszkodhatom.
Szóval nagyon elfoglalt voltál?
Tudod, hogy megy ez. Te is művész vagy, megérted.
Az időbeosztásod időnként szoros, akkora őrület van,
hogy a telefont sem tudod felvenni.
Csak kifogás kifogás hátán.
Úgy voltam vele: „Ne légy már ilyen!”
Csak mert azt mondtam, hogy nem lesz viszonyunk,
attól még lehetünk barátok, vagy dumálhatunk.
De teljesen felszívódott.
Számomra szokatlan,
hogy valaki így kerüljön.
Mi a helyzet?
Minden rendben van.
Kicsit jobban megismertem Zarit,
ami mindenki számára roppant érdekes volt.
Aha. Ezt meg hogy érted?
Nem tudom. Zari körül zajlik az élet, nem?
Persze.
Csak úgy tűnt,
pár embernek elég sok borsot tör az orra alá,
és azon tűnődtem, vajon Diamond tudja-e, mi folyik itt.
Újfent volt egy kisebb ramazúri.
Nem értem. Ezt soha nem hittem volna.
És nem ezt a nőt ismerem.
Hogyhogy? Ezt most nem értem.
Nem beszéltél Annie-vel?
Esélytelen volt.
De azt biztosan tudom, hogy ott a helyem az esküvőn.
Nem hiszem, hogy nekem kéne felvilágosítani.
De most aggódni látszik.
Sosem beszéltünk semmiről. Sosem mondott el semmit.
Valami baj van?
Halló?
Mindjárt találkozunk Zandival,
egy csomó mondanivalóm van számára erről a vasúti katasztrófáról,
ami az elmúlt két napban történt.
- Szóval kérek egy... - Egy italt.
Megint.
Akkor duplát rendelek.
Tudod, hogy van ez, ha Zandival találkozol…
Várj, ki az a Zandi?
Zari és Andile.
Értem.
Zajlottak az események a vonaton, tényleg minden Zari ellen szólt,
szóval iszom pár italt Nakeddel és Kayleigh-vel,
kicsit kíváncsi vagyok, hogy mi is történhetett.
A vonaton csupa nevetséges dolog történt.
Összezavartak.
Egyértelmű, hogy csatlakoznom kell Andiléhez,
hogy megmagyarázzam neki, mi is volt.
- Szia, kicsim! - Szia, gyönyörűm!
„Szia, kicsim”?
Ez jól esik.
- Ha így kezdődik, el sem eresztjük. - Oké...
Zari és Andile kapcsolata még mindig rejtély.
De nem titkos, szóval láthatjuk, de senki nem mond semmit.
- Hiányoztál. - Igen?
- Bár tudnád! - Ne hazudj!
- Mi ez, skacok? - Ne kezdd!
- Nagyon hiányoztál. - Ez komoly?
Micsoda?
Négyen vagyunk.
Hozzá kell szoknotok.
Skacok, na és mi van Diamonddal?
Mit fog szólni Diamond, ha ezt meglátja?
Diamond az exem. Nincsenek exeid?
Emberek...
Amikor Nadia ki tudja, mit művelt együtt Diamonddal,
kérdezett bárki is bármit?
- A vonat. A híres vonat. - A vonat.
Mi történt a vonaton, Kayleigh?
Nem értem, miért érzem úgy Nadiával, mintha először látnám,
valahányszor csak találkozunk. Hogy is van ez?
Mindig jelentés készül.
Honnan jöttél ilyen ruhában?
- Itt lejjebb egy házból. - Ne mondd!
Nem is akarlak megölelni. Olyan nyugodt vagyok, ahogy látlak.
Mi a fasz? Emberek!
- Szia! - Jelentést akarok tenni.
Atyaég, már alig várom, el sem tudod képzelni.
Mintha ő lenne a tű a szénakazalban.
Mert Nadia soha nincs sehol.
De mi történt? Mesélj! Mizújs?
Zari előállt az ötlettel: „Skacok, menjünk vonatozni!”
Anyám sokszor emlegette. A nyolcvanas években nagy szám volt.
Azt mondta: „Pohárköszöntő beszállás előtt.”
„Jó, király!”
Caesar könnyei pohárköszöntőnek.
„Köszönöm, hogy eljöttetek a vonatomra.”
Durva.
Arra célzott, hogy ő a tulaj? Vagy csak, hogy ő találta ki?
Nem, azt sugallta: „Ez az én vonatom. Az én utam.”
- Az ő eseménye. Jó. - Az ő eseménye.
Úgy érzem, komoly bajok vannak Zari és Annie között, és...
mintha Khanyinak is lennének gondjai.
De van valami, amit Quinton és én nem tudunk.
Valami itt még hiányzik.
Zari a probléma.
Zari itt az energia. Érzik a jelenlétét.
Megérkezem,
felállok, és mondom: „Skacok, köszönöm, hogy elfogadtátok a meghívásom.”
Annie besétál, aztán Khanyi és Annie... Összenevetnek.
Én meg: „Skacok, próbálok beszédet tartani.”
Aztán.... És csak nevetnek.
Nagyon gorombán jött ki.
Mondani akarok valamit. Te meg demoralizálsz.
Megpróbálod elterelni...
a figyelmem.
Nem tudtam, mire megy ki a játék.
A vonaton voltunk. Épp az átkozott vonaton próbáltam dugni.
- Jól érezni magam. - Amit azért megtettél.
- A francba! Tényleg. - Mármint...
Nemsokára az emberek visítoznak, nem beszélnek egymással.
Zari nem is tudott koccintani.
Megpróbáltam egyfajta...
közvetítőként kideríteni, hogy mi is történik,
erre engem is leseggfejeztek.
Szó szerint…
Naked azt mondta: „Őszintének kéne lennünk, de durvák vagyunk.”
Én meg: „Naked, először is ne ordíts velem, amúgy meg mi a baj?”
Swanky kijött a sodrából. Először láttam ilyennek.
Ez az a dráma, amiről beszélek.
Mert ha sikerül Swankyt kihozni a sodrából, aki pedig közülünk
a legnyugisabb, zen srác,
mégis ideges lesz, és felemeli a hangját, akkor valami nem stimmel.
Szóval Nakedet próbálta használni arra, hogy visszatámadjon vele?
Igen.
- Suskus. - Igen.
Hogy bírtál nyugton maradni? Ez bosszant benned,
hogy nem az erőszakot választod!
Én gyorsan kijöttem volna a béketűrésből,
mondván: „Hát rajta! Te akarod.”
Megbabonázott.
A pénz, Nadia. A pénz nyugtatólag hat rám.
És most jön egy leánybúcsú.
- Meghívjuk? - De Annie ott akarná őt látni?
- Kétlem. - Ha ott lesz, én nem jövök.
Az a baj, ha megyek, és újra ilyesmi történik,
elszúrok valamit, aminek spécinek kéne lennie.
És te harcos vagy.
Én gyorsan felpofozok egy ribancot. Igen hamar.
Ha mások húznak ujjat velem, hamar elszáll az agyam.
Nem a barátom.
Nem, sajnálom.
Nem és nem! Nem tudom. Elejétől fogva taszított valami benne.
- Tudom. - Azon az estén is.
És az ilyen megérzés nem hazudik.
A mai nap nagyon izgalmas számomra.
A fogadalom megújítását terveztem, meg ilyeneket.
De annyira izgatott vagyok, hogy jönnek a gyerekeim.
Rég nem láttam a gyerekeimet, alig várom, hogy lássam a lányaim.
Napsugaram!
Kislányom!
Gyere, bébi!
Örülök, hogy jelen van a családom, mert ez különleges nap számomra.
- Szia, Swanky bácsi! - Örülök, hogy látlak. Üdv Dél-Afrikában!
Nézzenek oda!
Nagyon izgatott vagyok.
Nagyon boldog vagyok. Eszméletlen boldog.
A megújulás napja mindjárt itt van,
most csak elugrunk megnézni pár lehetséges helyszínt.
Micsoda szépség!
Elállt a lélegzetem! Gyönyörű ez a hely.
- Üdv! - Szia!
- Sziasztok! - Kész vagy?
Az Idibiák az épületben vannak.
Precious-szal találkozunk. Ő lesz az esküvőszervezőnk.
Egész Dél-Afrikában ő a legjobb.
A legjobb. Kifogástalan az ízlése.
Mi ketten tartjuk majd az esküvőt.
Igen, a mi esküvőnk.
Rendben, figyelmen kívül hagyjuk őket.
- Igen, ez a mi esküvőnk. - Csak ti ketten.
Az első esküvőn Olivia nem volt ott.
A nászéjszakán fogant meg.
A testvéremet idézem, amit kiskorában mondott.
Itt jön a menyasszony. Egy helyet neki!
Nem „egy helyet neki”, Olivia. Ha mondod, mondd helyesen!
- Oksa. - Rendben.
Ez megmagyarázza az izgalmát.
Olyan különleges ez Olivia számára.
Azt hiszi, az ő esküvője.
Megcsókolhatod a menyasszonyt.
- Te vagy az? - Mit forgat a fejében?
Tiszteletes akar lenni.
Annyira örülök, hogy Olivia megtapasztalja,
hogy apa és anya megesküdnek.
Ez a hely gyönyörű. Átalakíthatod. Van benne potenciál.
Csak ránézek az emberemre, a gyerekeimre,
egy újabb esküvő...
Nagyon szerencsés vagyok.
Az álmok valóra válnak.
Nagyon izgatott vagyok ma.
A versenypályán vagyunk...
- mert ez 2 - Baba legénybúcsúja.
Üdv a felnőttek vidámparkjában!
Jól van, ez tetszik.
A legszórakoztatóbb dolog, amit ruhában művelsz. Hiszek benne.
Ember, ez nagyon király, ez a legénybúcsú. Taposs bele!
Gyönyörű.
Ilyesmit még sosem csináltam.
Úgy értem, hogy eddig még mindig másra használtam a gumit.
Időmérő köröket megyünk,
hogy megtudjuk, ki megy végig leggyorsabban a pályán.
A kihívás a szem bekötése lesz.
- - 2 - Baba! - Csináljuk!
Gyerünk!
Most bekötik a szemem.
2Baba lesz a navigátorom, ő segít eligazodni a pályán.
- Ez olyan, mint a házasság. - Ez a bizalom. Határozottan házasság.
Igazából egész jó.
Pontosan ezt tanultam a párterápián.
Bíznom kell, hagyni,
hogy a társam vezessen.
Jó, most jobbra.
- Jobbra! - Egészen?
Még nem. Jobbra. Nem. Menj jobbra!
Tényleg tök jól csinálja.
Remekül csinálja.
Teljesen jobbra.
- Tizenkettő! - Tizenkettő az egyenes.
Egyenesen! Nem, kicsit balra.
- Balra, bocsi. Egyenesen! - Várj!
De, srácok, ha be van kötve a szemed,
az nagyon más történet ám.
Ott vagyunk?
Igen, megérkeztünk. Leveheted a szemkötőt.
- Bakker! - Szép volt.
Basszus!
A kihívásokkal, a hullámvölgyekkel együtt,
könnyek, öröm, nevetés, tervezés,
annyi minden próbára tette a barátságunkat, úgy véltem,
hogy miért ne jöhetnénk össze mind, ha már a vonaton nem sikerült.
- Helló! - Szia!
Csajok, nézzétek!
Csak hogy megünnepeljük Annie fogadalmának megújítását.
Úgy izgulok!
Én is izgatott vagyok. Nem láttuk egymást a vonat óta.
Nem találkoztunk. Te kivel találkoztál?
Zarival és Andilével.
- Hogy vannak? - Furán, de jól.
Ezt hogy érted? Ülj le! Hogy érted?
- Tehát nem is tudod, mi folyik éppen? - Nem!
Kifejeztem a nemtetszésem.
„A vonatbeli viselkedés óta tudom, hogy Zari csapatában játszol.”
Nem vette a lapot, helyette tovább pletykált.
A minap Quintonnal meghívtuk...
Most jött be. Később elmeséled.
- Zari! - Helló!
- Örülök, hogy látlak. - Hogy vagy?
Így fesd az ördögöt a falra!
- Lányok! - Köszönöm.
Vegyes érzéseim vannak az események alakulása miatt.
Még mindig érezhető egy kis feszültség.
Remélem, nem kerül szóba a vonat, sem Zari, sem más nem hozza elő.
Remélem, Annie lesz a beszédtéma.
Ma lesz először, hogy az összes lány,
mind egyszerre találkozunk. Ez a lánybúcsúm.
A vonat és az ott történtek után
csak azt remélem, hogy a mai nap gyönyörű lesz.
Ez az én leánybúcsúm, csajok!
Sziasztok!
Fekete-fehér! Mondtam, hogy sose legyél fekete-fehér.
Szia, drágám!
Most nem foglalkozom azzal, hogy haragszom-e Zarira.
Most azt látom, hogy ezek a nők engem ünnepelnek.
Lányok! Úristen!
- Annie-re! - Köszönöm.
És őszintén, igazán különlegesnek érzem magam ma este.
- Végre. - Nadia!
Hé! Bragga!
- Sziasztok! - Hogy vagy?
Ez olyan szép!
Szia, Nadia!
- Szia! - Olyan szép.
Jól nézel ki. Jól vagy?
Éreztem. Tudtam, van rá esély, hogy eljön.
És persze itt is van. Világosan megmondtam,
ha ott lesz a leánybúcsún, én nem jövök,
mert nem akarok feszkót.
Szerintem mind kissé kínosan érezzük magunkat.
De szerencsére Khanyi megtöri a jeget.
Szeretném, ha bemennénk egy szobába, és levetkőznénk.
Rendben.
Benne vagyok. Rajta. Vetkőzzünk le!
Ez tetszik.
- Szükséged lesz rám. - Várj, becsatolom az övem!
Kell majd a segítségem.
Swankyvel olyan közeli barátok vagyunk,
hogy nem akarok vele egy párba kerülni.
- Várj! Andile, várj! - Mire várjak?
- Balra mész. - Képzeld el!
Hová mennek?
Swanky!
Várj! Balra. Fordulj, igen!
Istenem, ez nevetséges feladat.
Ne!
Swanky, mit csinálsz?
- Rossz irányba mész! - Mondd, merre menjek!
Csak egyenesen előre!
Egy bekötött szemű embert kéne irányítanom?
Hűha, Swanky!
- Menj balra! - Hol forduljak?
Nem nyúlhatsz a kormányhoz.
Már nem számít.
Ez kész katasztrófa.
Hol a körön mennek, hol mellette, hol meg keresztül rajta.
Teljes káosz.
Ne! Meg fogsz ölni.
Azt mondtad, balra!
Igen, de arra balra.
De hát balra mentem.
Menj egyenesen! El kell jutnod a garázsba.
Egyenesen. Folytasd! Semmi baj. Köszönöm szépen.
Ez nem volt... Túl rövid volt. Az nem lehet.
Végeztünk.
Már véget is ért...
öt másodperccel az indulás után.
Tudom, gyors vagyok.
De nem ennyire.
Ne!
- Hé! - Andile kiszállt.
Hé!
Azt mondta: „Balra, jobbra.” Aztán folyton csak jobbra.
Én meg: „Nem lehet kétszer jobbra.”
Khanyi mindenkinek hozott pizsamát.
Rá volt hímezve a nevünk.
Mintha mi, nők, mind egymást ünnepelnénk ma este.
Mivel férjhez mész, elhatároztam,
hogy mától holnapig kedves leszek.
Kedves leszel.
Engedjétek meg, hogy... megosszam!
Bemutatom a bőrödet.
Igen!
Muszáj volt nagy feneket keríteni neki,
és hagyni, hogy a nővérek betolják a keveréket.
Kaptok egy cseppet.
Intravénás kezelést kapunk.
Ezek az ország legjobb keverékei.
A test számára fontos multivitaminok keveréke.
A glutation fantasztikus hatással van a bőrre, a hajra, a körmökre.
Árt a fekete bőrömnek.
Ettől csak még szebb leszel, mint máris vagy.
- Igen! - Hát igen.
Khanyi szerint jót tesz az immunrendszeremnek.
De mi van…
ha mégsem?
Csajok, milyen volt a vonat? Sajnálom, hogy lemaradtam.
Igen.
Milyen volt?
Most arra gondolok: „Tudom, hová fog ez vezetni.”
Lányok, tényleg most kell ezt felhozni?
Nem voltam ott. Tudnom kell. Sokat hallottam róla.
Tudtam, hogy ezzel kiszabadult a szellem a palackból.
A bulit igazából ő tette tönkre.
- Még nem kért bocsánatot. - Még nem?
Zari senkitől nem kért bocsánatot.
Miért is, Khanyi?
Ne már, miért kéne bocsánatot kérnem? Mit vétettem a vonaton?
Vagyok, aki vagyok. Hangos, beszédes, magabiztos vagyok.
Szóval, mi kell ahhoz, hogy ne védekezz?
- Szerinted mit kéne tennem? - Ne védekezz!
Mert itt vagyok. Mi lenne, ha megpróbálnál felérni hozzám,
ahelyett hogy lerángatnál?
Hadd mondjam el újra, hogy bánunk egymással ebben a csoportban.
Nem tetszett a beszéded,
de nem hozom elő mások előtt, hogy megalázva érezd magad.
Mind különbözőek vagyunk.
De nem kakaskodunk egymással, hogy lejárassuk a másikat.
- Nem bizony. Nem illik. - Ó, nem!
Nem, nem arról volt szó, hogy bárkit is lealázzon, Nadia.
- De arról szól. - Hadd mondjam el...
Ha egyszer ezt érzi, nem hagyhatod figyelmen kívül.
Ő így érez.
Zarival beszélgetni csak falra hányt borsó.
Őszintén olyan...
Ismered a mondást: „Öreg kutya nem tanul új trükköket”?
Anyámra emlékeztet. Ismered az öregeket, megvan a maguk elképzelése,
nehéz életük volt, 16 kilométert gyalogoltak az iskoláig,
tehát te nem szólhatsz semmit. Zari is ilyen.
Az a helyzet, nem akarlak utálni, hisz nem is ismerlek.
- Úgy érzem... - Ezért kellett ma itt lennie.
Nekem teljesen megfelelt, hogy ne lássam többé.
- De muszáj. - Csak szólok...
Nadia, egy csomó mindent hallottál a másik oldalról. De az enyémről semmit.
Nadia velem kapcsolatos hozzáállása elgondolkodtat.
Azt képviseli, amit hallott:
„Van egy kis gond.” Mire ő: „Mi a baj?”
„Zari.” Király! Akkor veszekedjünk?
„Igen, balhézzunk!” „Oké, rajta!”
Te miért veszekszel?
A kérdés az, Nadia, te miért veszekszel?
Nem, de te mindig az erőszakot választod, Zari.
Amikor azt mondta: „Bocsánatkérést várok”, megváltozott a viselkedésed.
- Olyan lett... - Nem, én nem. Azt mondtam...
Ne mondd, hogy nem! Azt mondom, ezt én így látom.
A barátunk akarsz lenni?
Ezt akarod?
Szia!
- Sziasztok! - Swanky!
Végre, Swanky, majd ő elveszi a dolgok élét.
Foglalkozzunk mással, és lépjünk ezen túl!
Mielőtt csatlakoznék,
Annie,
van egy nagy meglepetésem számodra.
Újabb meglepetés?
Meglepetés!
Egy személy?
- Egy egész ember! - Meglepetés!
- Szia, édes! - Nem tudtam, hogy eljössz.
Itt van Tania Omotayo.
Az én a nigériai fehér lányom.
Nagyon örültem Taniának.
Uramisten!
Nem tudom, el akarsz-e menni a mosdóba,
hogy úgy nézz ki, mint mi.
Rendben.
Ez azt jelenti, hogy Khanyi tudta,
Tanya is jön, és eltitkolta előlem.
Ettől az egész este remek lett.
Skacok, nagyon komoly pillanatban érkeztetek.
- Egy durva beszélgetésbe. - Az igazság pillanatában.
Mert nem tudom, Zari hogyan jön a képbe,
és muszáj volt tisztáznom...
De még mindig eléggé negatív.
Ugyan már!
Egyszerűen visszatértünk oda, hogy Zari milyen szörnyű.
Még mindig fasz.
Egyáltalán nem látta be.
- Lányok, figyeljetek... - Annie, mondd!
Valahányszor Zarival foglalkozom,
valami mindig rosszra fordul a végére.
Ma nem akarok semmi negatív dolgot.
Ez a nap különleges számomra.
Semmi ilyesmit nem akarok. Mind kedveljük egymást.
Szeretném azt hinni, hogy kedveljük vagy kedveltük egymást...
Kérsz egy kis vizet?
- Jaj, ne! Minek? - Nem akarjuk, hogy fulladozz.
- De köszönöm! - Megvagy.
Nem akarok bajkeverő lenni, vagy ilyesmi,
de nem akarok ilyen hangulatot az esküvőmön.
Nem akarom, hogy Zari eljöjjön a szertartásra, mert...
Mi olyan különleges Annie esküvőjén?
Ez nem Beyoncé és Jay-Z. Ez nem Diana hercegnő.
Csak Annie.
Annie, részemről rendben. Oké?
Akár részt veszek Annie esküvőjén, akár nem,
mindegy, semmi sem változik bennem.
Zari vagyok, a főnöknő.
Az a tény, hogy az esküvői fogadalmad megújításánál ott vagyok,
számodra értékes.
Nem pedig fordítva.
Amióta itt vagyok, számos vacsorán voltam,
lazultam és iszogattam a barátaimmal, meg minden.
De ma este, ebben a szobában
ez az egész sokkal családiasabb,
a gyerekeim, a férjem, az otthoni nagyon közeli barátaim miatt.
- Annie, izgatott vagy? - Az esküvő miatt?
A mi esküvőnk miatt!
Várj, mi bajod van a nénikéddel?
- Mindig azt kérdi... - Ez a mi esküvőnk.
- Ez az én esküvőm! - A miénk!
Nem a miénk.
Swanky…
A miénk.
Olyan nyugodtnak érzem magam,
egyáltalán semmi nyomás. Csak boldogság.
Gyönyörű este. Boldog vagyok.
Várj, anya! Apa újra kifizeti a hozományt?
Ez jó kérdés!
Oda kell adnod a hozományt!
Nem értem.
- Újabb ígéretet akarok. - Szeretném megkérdezni...
Újabb tíz hűséges év. Semmi megcsalás.
Hogy érted, hogy megcsalás?
Pont. Hogy érted a megcsalást?
- Mit az a megcsalás? - Nem tudjuk, mi az.
Sosem hallottam róla.
A kapcsolatod olyan, mint az enyém Isabellával.
Veszekszünk. Szeretjük egymást.
Nem mutatjuk ki. Kimutatjuk.
Hát ez a gyerek!
Eljött a nap, amire a gyerekeim és én vártunk.
- Precious! - Szia, Precious!
Üdv!
Meglepődtél?
Pont úgy néz ki, ahogy akartam.
Afrikai királyi vacsora.
- Igen. - Igen.
Gyönyörű.
Precious, szép volt, csajszi!
Köszönöm. Örvendek.
Precious jó munkát végzett.
Igen, nagy ember.
Hé!
- Az emberem. - Mizu?
- Először látom 2 - Face-t a nagy esküvő napján.
Nincs itt a sok nagy tesó,
ezért örülök, hogy eljöttem és beszéltem vele,
Nem tudom, hogy idegesítő-e.
Nem mondhatom, hogy nincs feszültség. Van.
- Aha. - De ez van.
Lefogadom, hogy minden meccs előtt Ronaldo, Messi és más is érzi ezt...
- Értelek. A szorongást. - Igen, olyasmit.
„Remélem, jól sikerül a meccs.”
Szóval ez most ugyanaz, haver.
Annie és én több, mint 19 éve vagyunk együtt.
De ez a tizedik házasságban töltött évünk.
Az évek számolása csak formalitás.
Régóta ismerjük egymást.
Hát, ezúttal legalább biztosra veheted, hogy „igent” hallasz a végén.
Bár van, aki szerint a „Szóljon most, vagy hallgasson mindörökké” után
lesz olyan, aki megszólal.
Az Annie-vel folytatott sok beszélgetés alatt
megkért arra...
hogy felügyeljem, „szolgáljam” az esküvőjüket.
Szóval örömmel állok a szolgálatodra.
- Csupa jót kívánok neked. - Köszönöm.
Ideges vagyok.
Az idegesség abból fakad...
meg akarok felelni a barátom elvárásainak.
Készen állsz?
Hát...
Nem is tudom.
Nem tudom, hogy ez idegesség vagy aggódás, de...
Meg akarom csinálni.
Tudom. Annyira sajnálom, hogy a családjaitok nincsenek itt.
Bár itt lenne az anyukád!
Legalább az anyukám.
- És Innoé. - Innocent anyukája is és mindenki.
De semmi baj. Igyekszünk minél különlegesebbé tenni.
Mindkettőnk apukája elhunyt.
De egyik anya sincs itt, és ez fáj.
Remélem, Isten megadja nekünk a kegyelmet…
- Isten hűséges. - hogy megérjük az öregkort.
- Csukd be a szemed! - Tényleg ezt akarod?
Igen. Mert anyád nincs itt, és olyan szomorú vagyok.
Tudom, hogy imádkozott volna érted.
Az imáim nem lesznek olyan erősek, mint az övéi.
Nem tudok nyelveken szólni.
De megpróbáljuk.
Uram, köszönjük a mai napot.
Köszönjük Annie és Innocent életét.
A kezedbe adom ezt a napot. A kezedbe adom Annie-t és Innocentet.
Uram, azért imádkozom, hogy soha ne álljon semmi kettejük közé.
Imádkozom, hogy továbbra is vigyázz rájuk.
Azért imádkozom, hogy továbbra is áldd meg, és vezesd őket az útjukon.
A nevedben imádkozom.
- Ámen. - Ámen.
Szeretlek!
- Remek nap lesz. Ne aggódj! - Ugye?
Minden rendben lesz.
A sminkem!
Kegyelem! Elrontottam a sminket!
Hölgyeim és uraim, ma abból a gyönyörű alkalomból
gyűltünk össze, hogy megünnepeljük
- Annie és 2 - Baba tízéves évfordulóját.
Tíz viharos évük volt, de ma ünnepelni jöttünk.
Nyugodtan kijelenthetem, a kapcsolatukat az első sorból néztem.
- Voltak problémáim 2 - Babával, mint férfival,
mert valahányszor Annie beszélt,
mindig a küzdelmekről, és arról szólt, miként rendeli magát alá,
hogy megadja neki, amit elvár.
Most itt vagyunk.
Bár nem értek mindent, ez nem baj, mert szeretlek.
- Milyen gyönyörű ez a helyszín! - Fantasztikus.
Annyira szép!
Ettől hiányérzetem támad. Házasodni akarok.
Lenyűgöző, hogy meg akarják újítani a fogadalmukat.
- Igen. - Remélem, jól meglesznek.
Beszéltél vele?
Nem volt rá alkalom, hogy a kapcsolatáról beszélgessünk.
- Minden... - Mindig...
Zariról beszéltünk.
Szerinted Zari idejön? Szerinted itt lesz?
Mind tudjuk, Annie világosan megmondta, nem akarja Zarit látni az esküvőjén.
De tudom, hogy van esély rá, hogy feltűnik Diamonddal.
Erősen kétlem, hogy eljönne.
Az ő helyében soha többé nem jönnék.
Igen, igazából úgy érzem, mintha mindenki nekiesett volna.
- Igen. - Fura volt.
Csoportos letámadás volt. Sajnáltam.
Ha egy társaságban vagy, és a többiek mögötted állnak,
könnyen elgaloppírozod magad, kipécézhetsz valakit.
De ahogy feloszlik a társaság,
hamar rájössz, hogy „Ez egy kicsit erős volt.”
Szerintem Nadia kezdi ezt érezni.
Rosszul esik, hogy nincs itt?
Rosszul esik, ugyanakkor elfogadom, hogy ez Annie esküvője.
- Igen, és nem akarsz drámát. - Nem, úgy értem...
- Szóval szerinted Zari idegesítő. - Örülök, hogy nincs itt...
Szóval úgy látod, hogy Zari idegesítő?
Nem... Nem hiszem, hogy ő az egyetlen.
Szerintem az összképet tekintve idegesítő.
Ebben a körben ő az idegesítő ember, aki ha megjelenik,
szinte biztosan feszültséget okoz.
Ha most megjelenne,
azzal azt üzenné,
hogy nyíltan kihívja az egész csoportot:
„Ha harc, hát legyen harc!”
Nem hiszem, hogy megpróbálna hívatlanul...
Az őrjítő lenne.
- Hogy érted? - Mintha el akarná szúrni az esküvőt.
Mit gondolsz a ruháról?
- Túl sok. - Ezt hogy érted?
Ugye tudod, hogy nem te fogsz ma férjhez menni?
A ruhám afrikai ihletésű.
Ne kérdezd, miért! Városi zulu.
Akartam kérdezni, hogy nem lennék-e jó menyasszony. Férjhez mehetnék most?
Kihez?
Kudzihoz!
Csak játszom veled. Jól éreztem magam Kudzival a vonaton.
És nem hazudok neked. Kezdem kicsit megkedvelni őt.
- Mindennél jobban szeret téged. - Aha.
És nekem csak ez számít.
Nézd, nagyon megbízom Kudziban.
Bízom benne...
hogy Khanyi érzései rendben vannak Kudzival.
Kudzi kimutatta az érdeklődését iránta,
Khanyi pedig mindig ragyog, mindig örül, ha a közelében van.
Nem kell fejest ugrani.
- Soha többé. - Kezdesz felnőni.
- Soha többé. - Ez…
Nézd, amit nemrég mondott, azt lefogadhatod,
hogy Kudzi jóváhagyta. Körön belül van.
Te és Kayleigh nagyon boldognak tűntök.
A terápia segített, mi?
A terápia segít.
- Jó. Nem megy egyik napról a másikra. - Még mindig jártok? Igen.
Amit a vonaton láttam tőle és Kayleigh-től, az kedves volt.
Ölelkeznek, csókolóznak, beszélgetnek egymással.
Úgy tűnik, a terápia működik.
- Rendben, ez jó. - Gyönyörű.
- Skacok... - Skacok, az ott Hugh Hefner?
A legnagyobb nőcsábászt választották papnak.
- Te vagy a pap? - Hé, Hugh!
- Szélhámos van az emelvényen. - Esküszöm.
Ki választaná a csapat legnagyobb nőcsábászát az esküvő levezénylésére?
Azta!
A FOGADALOM MEGÚJÍTÁSA
Ahogy végigsétálok a folyosón, csak pozitív dolgok járnak a fejemben.
Csak a jó időkre gondolok,
a boldog időkre, a jó élményekre, a közös nevetésekre.
Remélem, még sokat tanulunk egymásról, együtt öregszünk meg, és felhasználjuk
a múlt élményeit arra, hogy jobban elmélyítsük és megerősítsük
ezt a csodát, amiben részünk van.
Alig várom a második fejezetet.
Hozzámenni Innocenthez és szeretni őt
egyszerre a legkönnyebb és a legnehezebb dolog.
Egyes hónapok csak a szerelemről...
utazásról, boldogságról szólnak,
nem is tudom, hány országban jártam az elmúlt tíz évben.
Rengeteg együtt átvirrasztott éjszakánk volt.
Néztük a napot, ahogy szó szerint az erkélyünkről felkel.
A sötét pillanatok után,
amikor újra felkel a nap,
az egy gyönyörű új fejezet.
Szeretnék ebből még tíz évet kapni.
Tíz évvel ezelőtt
Innocent Idibia, egy nagyon fiatal férfi,
elvitte őt Dubai partjaira…
hogy mindketten azt mondhassák: „Igen.”
Ezen tíz év alatt...
felvették a csizmát, nehéz útra indultak,
sok megpróbáltatás várta őket.
Papucsot kellett húzni,
mert beledagadt a lába.
Isabella és Olivia úton voltak.
Ez alatt a tíz év alatt
szép cipellőbe is bújtak, hogy meghitt pillanatokat ünnepeljenek.
Ma sem teszik el a bakancsot a szekrénybe, nem sétálnak el csak úgy.
Ma arra kértek bennünket, hogy családként és barátokként támogassuk,
segítsünk őket
felvenni a megjavított lábbelit, mert egy újabb útra indulnak.
Így van.
Annie, azóta szeretlek, hogy először megpillantottalak.
Több, mint tíz éve vagyunk együtt.
Tudod, a szívem most érted dobog.
Ez egy nagy hullámvasút volt.
Tudom, voltak hullámvölgyek, jó idők, mosolygós idők, napsütéses napok,
de esős napok is.
De te mindig ott voltál, a nehéz és szép időkben is,
és tudod, hogy te vagy nekem a legfontosabb.
És szeretlek, ezt is tudod, mindezekért,
meg még sok másért is.
Úgy érzem, egy fejezet befejeződött.
Szóval, ahogy mondta, vegyük fel ezeket a csizmákat,
és lépjünk a következő fejezetbe!
Boldog vagyok, mert itt vagy velem, hogy megkezdhessük ezt a fejezetet.
Szeretlek!
Oké, itt vagyunk, kicsim,
ennyi év után újra egymást választjuk.
A hangos és csendes viharok,
a tomboló csend után
a szívem most is csordultig van veled.
Megmutattad, hogy semmi nem állhat közénk,
és semmi nem választhat el minket.
A szerelmünknek nincsenek szabályai.
Nincsenek szabályok.
Ezt nem veszem természetesnek.
Őszintén imádkozom, hogy az univerzum hosszú életet adjon,
mert szeretnék tényleg megöregedni és melletted meghalni,
mert nem tudnék nélküled élni és lélegezni.
Néha úgy érzem, a világ ellenünk és a szerelmünk ellen van,
és csak az a tudás ad nyugalmat,
hogy vigyázol ránk,
és a végsőkig harcolunk azért, hogy mégis mellénk álljon a világ.
Nem számít, min megyünk keresztül, akkor is szeretni foglak.
Kedves Annie Idibia,
folytatnád-e velem…
a következő…
Igen. A következő... és az utána következő fejezeteket.
Gyerünk, mindenki! Lássuk, ahogy egy csókkal megpecsételik!
Nem találom a szavakat.
Mintha az első lenne.
Tényleg olyan.
Olyan boldog vagyok!
Csak elöntöttek az érzelmek.
Mint egy hercegnő egy tündérmeséből!
És világ életében erre vágyott.
Minden tekintet, figyelem, idő, szeretet...
kísérje útján!
Úgy döntöttünk, téged és Innocentet
választjuk ki utunk fő témájaként.
És itt vagyunk ma,
kiöltözve, együtt,
egy asztalnál étkezve,
a szeretetet ünnepelve.
Megünnepelni baráti kapcsolatunkat
és ezt az utat, mert gyönyörű volt.
Szeretnénk titeket követni
mint végső célt,
mert mindannyian, akik itt vagyunk,
Andilét kivéve, kapcsolatokat akarunk kialakítani.
Néhányunk órákig szárnyaltak a szerelemtől.
Néhányan terápiára jártunk, és küzdöttünk.
Páran más korcsoportba tartozóként találkoztak.
De még mindig próbáljuk megtalálni a saját utunkat,
ugyanazt az ösvényt, amin ti jártok.
Ma este mindenki emelje fel a poharát velem együtt!
A szerelemre!
Egymás segítésére!
Az összetartozásra!
És hogy harcoljunk egymásért.
Hogy harcoljunk egymásért.
Mi vagyunk a szeretet.
- Csirió! - Csirió!
Istenem!
Khanyi beszéde annyira gyönyörű volt.
A beszéde számos különböző érzést keltett bennem.
A beszéde ráébreszt arra is, hogy miért a barátom.
Őszintén beszélt.
Nagyon tetszett, hogy nem volt túl szirupos.
- Hé, te! - Hogy érzed magad ma?
- Csodásan! - Igen.
Csodásan.
Körülnézek a szobában, és egyszerűen gyönyörű.
Mindenki jól érzi magát.
De...
az eszem és a szívem kíváncsi,
hogy mit csinálhat Zari.
Mérges vagy, hogy nincs itt.
Helytelennek érzem, hogy nincs itt.
Miért baj, hogy nincs itt?
Elképzelem, hogy érezheti magát a távollét miatt.
Mind barátok vagyunk. Ő is közénk való.
Úgy érzem, hiányzik egy fogaskerék, érted?
Hiányzik Zari.
Amikor összegyűlünk,
ő az az ember, aki mellé mindig odasodródom.
Halló?
Szia!
Mi újság?
Épp rád gondoltam.
Ez a legédesebb dolog.
Hogy vagy? Jól?
Fura, tudod. Itt van az egész banda.
Igen, tudom.
Valami nagy űrt érzek, főleg magamban.
Tudom.
Jól fogod érezni magad.
Ne aggódj miattam. Jó szórakozást! Bármikor láthatsz.
Lehet, hogy hamarabb, mint hinnéd.
Hamarosan.
Rendben, ciao ciao.
A kapcsolatom Annie-vel most nagyon... hűvös.
A leánybúcsún, amikor azt mondta, „Ne gyere el a fogadalom megújítására!”
ezért meg azért, arra gondoltam: „Tudod, mit? Mindegy!”
- Sziasztok! - Szia!
- Hahó! - Micsoda?
- Itt vagyok. - Mit keresel itt?
- Ne kérdezz! Mit keresel itt? - Tudom.
Az esküvőn kellett volna lennem.
Az esküvő miatt jöttem.
De sajnos késett a járatom.
Aztán egyenesen a gyerekeimhez kellett mennem.
Őszintén szólva az esküvőn lett volna a helyed.
- Nem sikerült. Későn érkeztem. - Hidd el, hosszú történet!
És úgy fog tűnni, mintha én mondtam volna, hogy ne menj.
Miért?
Egy csomó dráma.
El sem tudod képzelni.
Egy csomó dolog történt a lányokkal.
És…
most ezúttal Innocent miatt,
mert az egyik tévéműsorból ismerem, és beszéltem vele,
Annie nagyon elbizonytalanodott, miért beszélek az emberével.
És azóta nagyon rossz a kapcsolatom Annie-vel.
Ez egészen odáig fajult, hogy azt mondta:
„Zari, annyi minden történt köztünk, nem akarom,
hogy ott légy az esküvőmön.”
Igazából meglepődtem.
Ez egy új történet. Talán, nem is tudom…
Sok minden történt, amit nem értek,
de amit most hallok,
az valami új.
Azt hiszem, arra számított, hogy „Micsoda?” lesz a reakcióm.
De én meg: „Tudod mit? Mindegy.” Nem igazán vagyunk barátok.
- Igen. - Nem olyan...
nem amolyan legjobb barát, hogy úgy érezzem,
ha nem megyek, lemaradok az emlékekről.
Olyan, mint bármi. Nem állunk közel egymáshoz.
Nem akarok ebbe belekeveredni.
Mind családtagok vagyunk, nem számítok rá, hogy ilyen történeteket halljak.
Ez felidegesít.
Baba T, ismersz.
Még akkor is utálnak, ha nem tettem semmit. Az emberek pikkelnek rám.
Mindig én vagyok a célpont.
Khanyi egyszer csak azt mondja: „Amíg nem jöttél, rendben megvoltunk.”
„Ellopod a barátaim, megvesztegeted a barátaim, ezt csinálod.”
Úgy állított be, mintha... Hogyan lopom el a barátaid?
És azt hittem, Khanyi a barátom.
Úgy jött ki, mintha Khanyi féltékeny lenne rám.
Khanyi féltékeny arra, milyen erős és magabiztos vagyok.
Most meg akarom hallgatni a történet másik oldalát.
Tényleg tudni akarom, mi folyik itt.
Nem akarok hazudni.
Sosem tudtam, milyen munkát végzel.
Sosem láttam a magam szemével.
- És látva ma este 2 - Babát és Annie-t,
kezet kell nyújtanom.
Köszönöm, barátom.
Nem voltunk úgy jóban, mint a vonatút előtt,
és nem akarom elveszíteni Swankyt.
Szükségem van Swanky támogatására.
Úgy érzem, beszélnem kell vele.
Nézd, a magam részéről
szeretnék bocsánatot kérni a vonatért.
Úgy értem, te mellettem voltál.
Az első naptól kezdve ott voltál.
Mindig felhívhatlak a Kayleigh-vel kapcsolatos problémáimmal.
Igen.
És valahogy fájt,
hogy a vonaton utazók közül
éppen mi ketten vesztünk össze egymással,
pedig nem rólad és rólam szólt, hanem...
Őrület!
Igen, az őrületről és a többi baromságról.
Szóval...
- Tudod, hogy szeretlek. - Én is szeretlek.
Én is szeretlek. Én is sajnálom.
- Naked! - Aha.
Én is sajnálom, mert végül is Naked a barátom.
Valaki, aki érdekel, időt töltöttünk el együtt,
vagy vele és barátnőjével, vagy a fiával,
és úgy érzem, mire valók a barátok, ha nem veszekedhetsz és békülhetsz ki?
Tudod, én így látom.
- Készen állsz a házasságra? - Nem, figyelj!
Ne nevess! Ez nem vicces.
Nézd a napot a szemedben!
Amit csak teszel, én hőn szeretem
Rendben.
Imádom minden nevetésed
Ezért mondom, hogy nem tudom visszatartani az érzésem
Innocent, ha ki akarja mutatni,
hogyan érez, tudod, irányomban,
vagy csak beszélni akar róla, az kissé nehezére esik.
De beleírja mindezt a dalaiba.
Nézd, hogy mosolyog ez a lány
Felrobbantja az agyam már, igen
És ma valami különlegeset tett.
Tíz éve ugyanezt tette.
Egy másik dalt írt nekem.
Hé, ahogy itt állok
Csak akkor látlak, amikor itt állok
És teljesen más a megfogalmazás.
Az értelme is teljesen más.
...ahogy itt állok, sosem hazudnék neked
És ha elkaplak egyszer, ó
Ez egyszerűen...
megmagyarázza,
hogy tényleg próbál jobb ember lenni.
Tényleg arra törekszik, hogy égjen a tűz.
Valóban meg akarja őrizni a szikrát.
Igazából egy dalt írt
nekem
a második esküvőnkre.
Hogy érzed magad?
Ezt nem...
Olyan volt, amilyennek megálmodtad? Gyönyörű volt.
- A dal? - A dal.
Nem is számítottam rá.
Most már a családom vagytok. Ti vagytok a barátaim.
Család, család. Már nem menekülhettek előlem.
- Nem, nem fogunk. - Még azért fogunk harcolni.
Te és én, azt hiszem, örökké harcolni fogunk.
Nem fogunk egyetérteni, mert...
szerintem látom, ahogy vitatkozunk, de jól megvagyunk.
Jól megvagyunk, bébi.
Az életben
egyedül az őszinteség számít,
a pénzen túl,
túl azon, aki vagy,
azon túl, hogy milyen nagy és híres vagy.
Az őszinteség és a szeretet az egyetlen.
Nézd, így ültünk a bálban
abban a szobában, és utáltál.
Igen, utáltuk...
Ezek vagyunk mi.
Én hősöm!
Nem így kezdtük.
Most itt ülünk összeölelkezve, és biztonságban
érzem magam.
Nyugodtan mondhatom,
hogy itt ő a legközelebbi barátom.
Tudod, mit gondolok? Azt hiszem, ma a papának kell lefektetnie.
Az ő ágyában.
A te ágyadban.
Tudod, imádom a csemetéimet.
Tudod, ha látom a gyerekeimet, nem gondolok semmi másra.
A gyerekeimmel általában jól érezzük magunkat.
Különösen, mert nincs időm gyakran látni őket.
Egy, kettő, három, rajta!
Például mit? Így?
Most úgy érzem...
igazán otthon vagyok.
Oké, állj oda!
Rendben.
Micsoda?
Mit keresel itt?
- Gyere be! - Köszönöm.
Hogy vagy?
Jól. És te, hogy vagy?
Mit keresel itt?
Miért nézel így rám?
Andile mondhatta volna, hogy jön. Meg vagyok döbbenve.
A gyerekeim apja itt van, és tiszteletlenség lenne azt mondani,
oké, hívatlanul betoppantál.
Nem dugsz az ágyba.
Melyik ágyat használhatjuk az esti meséhez?
Az enyémet!
- Mi az? - Ez Diamond.
Azt a kurva!
Gyere!
- Mikor jöttél? - Épp most.
Andile a barátom.
Örülök, hogy látom, olyan, mint a testvérem.
Meg akart lepni?
Nem számítottam rád itt.
Ez az enyém?
- Ez az enyém? - Az a tiéd.
Az esküvőről jöttél?
- Igen. - Ezért vagyok kíváncsi, mit...?
Én eskettem.
- Milyen volt? - Gyönyörű volt.
Túl későn értem ide.
- Igen, vártunk rád. - Nézd meg az öltönyöm!
Ott kellett volna lennem, de elkéstem. Aztán azt mondtam:
„Bárhogy is próbálnám, nem érek már oda.”
De azért nagyon rosszul éreztem magam emiatt.
Szóval idejöttél?
Itt vannak a gyerekeim.
Ez nem lehet kérdés.
- Nos, ez nem kérdés. - „Oké, mit tehetek még?”
- Miért nem vagy az esküvőn? - Hozzád jöttem.
Micsoda? Én...
Keverjek egy italt?
- Igen, kérlek! - Az jó ötlet.
Diamond itt van.
A szavak, hisz mindenki erről beszél,
visszajutottak hozzám.
Eljött a pillanat.
Tudtam, el kell mondanom.
- Olyan vagy, mint a testvérem. - Persze.
Mi ketten megosztottunk pár személyes dolgot.
Így van.
És nem akarom, hogy ezt mástól halld, hanem tőlem.
Ezt hogy érted?
Zarival beszélgettünk.
Hogy érted?
Ez némi érdeklődést keltett.
Ugyan.
Testvér…
De ez az én családom.
A feliratot fordította: Várkonyi Erika Lívia