NETFLIX REALITY TV
Ahoj Nadio, jak se máš?
- Čau, co ty? - Daří se ti dobře?
Mám se fajn, co ty?
Mám dost práce. Rád cestuju do různých zemí,
dokončuju album.
Je to život, jaký jsem si vybral, takže si nemůžu stěžovat.
Takže máš hodně práce?
Znáš to. Jsi umělkyně, víš, jak to chodí.
Někdy lítáš jak motorová myš a nestihneš si ani zavolat.
Samý výmluvy. Řekla jsem si: „Nebuď takovej.“
Že s tebou nechci chodit ještě neznamená, že spolu nemůžeme kámošit.
Jenže on mě úplně vypustil, a na to já nejsem zvyklá.
Jak to tam probíhá?
Všechno v cajku.
Trochu jsem poznala Zari, což bylo pro všechny dost zajímavý.
Jak to myslíš?
Nevím. Zari je trochu hysterka, ne?
Aha.
Přišlo mi, že pár lidem dost pocuchala nervy,
a že možná vůbec netušíš, co se tady děje.
Je to tu dost vyhrocený.
Nechápu to. Něco takovýho bych nikdy nečekal.
Takovou ji vůbec neznám.
- Jakože jak? Nechápu to. - Mluvil jsi s Annie?
Nebylo kdy. Vím jenom, že se mám dostavit na svatbu.
Není na mně mu říkat, co se děje,
ale zněl dost ustaraně.
O ničem jsme nemluvili, nic mi neřekla.
Děje se něco?
Haló?
Máme sraz se Zandim,
a rozhodně mu máme co vyprávět o tom vlakovém střetu,
k němuž došlo v posledních dvou dnech.
- Potřebuju… - Drink.
- Další. - Objednám dvojitou.
Víš, jak to chodí, když jde člověk se Zandim…
Počkej, kdo je Zandi?
Zari a Andile.
Jo tak.
V tom vlaku bylo tak našlapáno, že Zari vlastně neměla šanci,
tak mě docela zajímá,
co mi k tomu Naked a Kayleigh vlastně řeknou.
To, co se stalo ve vlaku, bylo směšné. Celou mě rozhodili.
Pochopitelně musím vidět Andila a říct mu, co se stalo.
- Ahoj, zlato. - Čau krásko.
„Ahoj, zlato“?
To je příjemné.
- Takhle se nikdy nepustíme. - Poslyšte…
Zari a Andile to pořád tají,
i když to přímo bije do očí, ale nikdo to neřekne nahlas.
- Chyběl jsi mi. - Ano?
- Ty mně taky - Nelži.
- Co to má být? - Nezačínej.
- Moc se mi stýskalo. - Děláte si srandu?
Co?
- Jsme tu čtyři. - Zvykejte si.
A co Diamond? Co na to řekne, až vás uvidí?
Je to můj ex. Vy nemáte bývalé?
Děcka…
Když Nadia dělala co já vím co s Diamondem,
protestoval snad někdo?
- Vlak. Nechvalně proslulý vlak. - Jo, vlak.
Co se tam stalo, Kayleigh?
Nechápu, proč se s Nadiou vždycky scházím,
jako bych ji dlouho neviděla. Jak se máš?
Vždycky jí podávám hlášení.
Odkud jdeš tahle vymóděná?
- Z domu přes ulici. - To nejde.
Nechci tě ani objímat. Jsem vyklidněná, zato ty ne.
Co to má bejt? Ty vole.
- Čauky! - Jdu podat hlášení.
No hurá, nemohla jsem se dočkat.
Klidně může hrát v Kde je Wally? Pořád je někde v tahu.
Tak co se stalo? Povídej, přeháněj.
Hele, Zari napadlo nás pozvat na projížďku vlakem.
Máma o něm vždycky mluvila, v 80. letech to bylo vyhlášený.
Vyhlásila přípitek.
Dobře, fajn, Caesarovy slzy, přípitek.
„Ráda bych vám poděkovala, že jste v mém vlaku.“
Bože.
Chtěla říct, že jí patří? Nebo že je to její akce?
Chtěla říct: „Je to můj vlak, můj výlet.“
- Jasně, její akce. - Její akce.
Zari a Annie se nemůžou vystát a…
Nevím, jestli to skřípe i s Khanyi.
Mají nějaký problém, o kterém s Quintonem nevíme.
Musíme si něco vyjasnit.
Zari je ten problém. Zari má energii a oni tu energii cítí.
Normálně vstanu a řeknu: „Díky, že jste přijali moje pozvání.“
Annie nastoupí, začne se s Khanyi hihňat…
A já: „Lidi, nevidíte, že mám proslov?“ A smějou se dál.
Byly hrozně neslušné.
Snažím se něco říct a vy mě srážíte.
Snažíte se mě rozhodit.
Fakt jsem netušil, kam do dospěje.
Jsme ve vlaku, já si chci v klidu zašukat…
- Užít si. - Taky sis užil.
- To každopádně. - Néasi.
A najednou na sebe všichni řvou a nemluví spolu.
Zari ani nemohla pronést přípitek. Snažil jsem se aspoň…
uklidnit situaci, zjistit, co se děje, a oni mě vynesli v zubech.
Doslova.
Jo, Naked říká: „Chovejme se otevřeně, neosočujme se.“
A já říkám: „Nakede, neřvi na mě, co to tady zkoušíš?“
Swankymu bouchly saze, tos nezažila.
Jako bych to neříkala.
Když dokážeš vytočit Swankyho, největšího flegmouše z celý party,
že mu rupne a začne řvát, tak seš asi fakt hodně vadná.
Takže Nakeda použila jako palebnou podporu?
Jo.
- Spolčili se? - Jo.
Jak to, žes ji neflákla parukou? Štve mě na tobě, že se vyhýbáš násilí!
Já bych si v tu ránu sundala paruku a vyzvala tu krávu na férovku.
- Zasedla si na tebe. - Je to penězma, peníze mě uklidňují.
A teď máme rozlučku.
- Pozveme ji? - Ale chce ji tam Annie?
- Těžko. - Já tam s ní nebudu.
Když přijdu a zas bude hádka, zkazím Annie její speciální oslavu.
- Jsi bojovnice. - Klidně tu krávu zfackuju.
Není moje kámoška, nesnáším ji, a ví se o mně, že nejdu pro ránu daleko.
Ne, promiň.
Nech to být. Ta ženská mi od začátku nesedí.
- Já vím. - Ani ten večer.
A instinkt nelže.
Dneska mám mimořádný den.
Pracuji na svém novém svatebním slibu,
ale dneska přiletí moje děti.
Hrozně dlouho jsem je neviděla, nemůžu se jich dočkat.
Sluníčko! Holčičko!
Pojď ke mně, broučku.
Jsem ráda, že přijely moje děti, je to můj výjimečný den.
- Čau strejdo Swanky. - Ahoj. Vítejte v Jižní Africe.
Koukněte na ni.
Moc se těším.
Jsem šťastná, tak šťastná.
Svatební den se blíží, dneska jdeme omrknout nějaká místa.
To je krása.
Jsem v šoku. Je to tu krásné.
- Zdravím! - Zdravím!
- Ahoj. - Připraveni?
Jsou tu Idibiové.
Máme schůzku s Precious, naší svatební plánovačkou.
Je nejlepší v Jižní Africe.
Je dobrá, má vytříbený vkus.
A my se budeme brát.
- Jo, je to naše svatba. - Nevšímejte si jich.
- Ano, je to naše svatba. - Jen vy dva.
Olivia na první svatbě nebyla.
Udělali jsme ji o svatební noci.
Řeknu totéž, co moje sestra, když byla malá.
Z cesty, dochází nevěsta!
„Dochází“ se neříká, Olivie, nauč se to říkat správně.
- Fajn. - Tak jo.
Vysvětluje to naše vzrušení. Pro Olivii je to mimořádná událost.
Bere to za svou svatbu.
Smíte políbit nevěstu.
- To jsi ty? - Co plánuje?
Chce být oddávajícím.
Jsem moc ráda, že Olivie zažije, jak se mamka s taťkou berou.
Tenhle prostor je krásný, můžete ho upravit, má potenciál.
Dívám se na svého muže, svoje děti…
Další svatba…
Cítím se naprosto požehnaná.
Splněný sen.
Jsem velice nadšená.
Jsme na závodišti…
- na 2 - Babovu rozlučku se svobodou.
- Vítejte v zábavním parku pro dospělé. - To zní dobře.
Zažijete tu nejlepší zábavu, při které se nemusíte svlékat.
Tohle je fakt pecka, jet se na rozlučku se svobodou projet!
Paráda.
Nikdy jsem tohle nedělal.
Čímž chci říct, že gumu pálím jiným způsobem.
Pojedeme na čas. Uvidíme, kdo z vás bude nejrychlejší.
Výzva je mít klapku přes oči.
- - 2 - Baba. - Jdem na to.
Jdem na to.
Teď mi zavážou oči.
2Baba mě bude navigovat po závodišti.
- Je to jako manželství. - Je to o důvěře, přesně jako manželství.
Docela mu to jde.
Přesně to jsem se na párové terapii naučil.
Důvěřovat, nechat se vést partnerkou.
Dobře, jedem.
- Doprava! - Plnej rejd?
Ještě ne. Doprava. Doprava!
- Fakt válí. - Jde mu to skvěle.
Plnej doprava.
- Poledne! - Poledne je rovně.
Rovně! Ne, jako doleva.
- Doleva, sorry. Rovně! - Počkej!
Páni, když jedete naslepo, je to úplně jiná liga.
Jsme tam?
Jo, jsi tam. Můžeš si sundat klapku.
- Ty vole. - Hustě.
Do prdele.
Všechny ty potíže, vzestupy a pády,
slzy, radost, smích, plánování, velká zkouška našeho přátelství,
až mě napadlo všechny svolat, když to ve vlaku nevyšlo.
- Zdravím. - Čauky!
Jsi krásná, miláčku!
Oslavujeme přece Annie a její svatbu.
Hrozně se těším.
Já taky. Od vlaku jsme se neviděly.
Neviděla jsem tě. S kým ses sešla?
Se Zari a Andilem.
- Jak se jim daří? - Podivně dobře.
Jak to myslíš? Sedni si. Jak to myslíš?
- Ty nevíš, co se děje? - Ne!
Vodila jsem ji za nos. Dobře vím, že se paktuje se Zari,
což ona nepochopila a vesele drbala.
Pozvali jsme je s Quintonem na…
Už jde. Dlužíš mi to.
- Zari. - Ahoj.
- Ráda tě vidím. - Jak se máš?
My o vlku…
- Čauky. - Díky.
Kvůli posledním událostem máme smíšené pocity.
Pořád je tu napětí.
Doufám, že nepřijde řeč na Zari, na vlak, na nic z toho.
Doufám, že to bude o Annie.
Poprvé budeme všechny holky pohromadě, je to moje rozlučka se svobodou.
Po všem, co se stalo ve vlaku, doufám, že se dnešek vydaří.
Je to přece moje rozlučka.
Čau všichni!
Černá a bílá! Říkala jsem ti, že černobílou ne.
Čau kočko.
Teď nemyslím na svůj vztek na Zari,
vnímám jenom tyhle ženy, co mě oslavují.
Panečku, holky!
- Na Annie. - Díky.
A opravdu se dnes cítím být výjimečná.
- No konečně. - Nadio.
Hej! Braggo!
- Čaues. - Jak se máš?
Moc ti to sluší.
Ahoj Nadio.
- Ahoj. - Moc hezké.
Vypadáš dobře. Máš se?
Já tušila, že se nejspíš objeví, a taky že jo, intuice nezklamala.
Řekla jsem jasně, že když tu bude, tak nepřijdu, že nechci scény.
Všichni cítíme tu divnou atmosféru, ale Khanyi naštěstí prolomila ledy.
Chci, abychom se všechny svlékly.
Aha.
Jdu do toho. Pojďme se všechny svléknout.
Super nápad.
- Musíš mi krýt záda. - Radši se připoutám.
Pomoz mi.
Jsme se Swankym tak velký kámoši, že s ním nechci do dvojice.
- Andile, počkej. - Na co?
- Jedeš doleva. - Představ si to.
Kam jedou?
Swanky!
Počkej. Doleva. Zatoč.
Bože, takový nesmysl.
Ne!
Swanky, co blbneš?
- Jedeš opačně. - Řekni, kam mám jet.
Prostě jeď rovně.
Mám řídit někoho se zavázanýma očima?
Ježiš, Swanky.
- Jeď doleva. - Kam se mám otočit?
Nesahej mi na volant.
To je jedno.
Naprostá katastrofa.
Jsou mimo okruh, na okruhu, přes okruh…
Děs běs.
Ne! Zabiješ nás.
- Říkals doleva. - Jo, to je tahle strana.
Ale bylo to doleva.
Jeď rovně, musíš vjet do garáže.
Rovně. Pokračuj. To stačí. Díky moc.
Bylo to moc rychlé, to nemůže být konec.
Skončili jsme.
Jeli jsme sotva pár vteřin.
Vím, že jsem rychlý, ale ne tak rychlý.
Ne!
- Hej! - Andile vystoupil.
Hej!
Řekl „Levá, pravá“ a pak jenom doprava. Přece jsme nemohli jet dvakrát doprava.
Khanyi má pro všechny pyžamo.
S vyšitými jmény.
Dnes oslavujeme samy sebe, ženství.
A protože se vdáváš, řekla jsem si,
že do zítra budu milá.
Ty budeš milá.
Ráda bych se podělila.
Představuji tvou kůži.
Jo!
Musela jsem to vymyslet velkolepě, takže zdravotníci dotáhli šťávu.
Všechny dostanete kapačku.
Dáme si kapačku.
Nejlepší kapačky v zemi.
Jsou plné multivitamínů, které tělo potřebuje.
Glutathion je skvělý pro pleť, vlasy, nehty a tak.
- Zvýrazní to mou čerň. - Budete ještě krásnější, než jste.
- Jo! - Takže tak.
Podle Khanyi je to dobré na imunitu.
Když už, tak už.
Jak bylo ve vlaku? Škoda, že mi ujel.
Jo.
Jak to šlo?
Bylo mi jasné, kam to povede.
Myslíte, že je na to vhodná chvíle?
Byla jsem pryč, potřebuju vědět, co a jak.
Bylo mi jasné, že se tím všechno podělá.
Tady ta zkazila párty.
- Ještě se neomluvila. - Že ne?
Zari se nikomu neomluvila.
Za co, Khanyi?
Za co se mám omlouvat? Co jsem udělala?
Jsem taková, jaká jsem. Jsem hlasitá, hlučná, sebevědomá.
Co je potřeba, aby ses přestala bránit?
- Co mám udělat? - Přestat se bránit.
Já jsem tady. Co si najít cestu vzhůru, místo abys mě táhla ke dnu?
Znovu ti vysvětlím, jak se k sobě v téhle partě chováme.
Vadil mi tvůj proslov,
ale neřeknu to před ostatníma, abych tě ponížila.
Všichni jsme měli neshody, ale neponižujeme se před ostatními.
- Máme dekorum. - Ale ne.
Nikdo nikoho nesrážel, Nadio.
- Ale jo. - Řeknu to…
Jestli se tak cítila, nemůžeš její pocity ignorovat.
- Je to její pocit. - Mluvit se Zari je jako mluvit do zdi.
Starého psa novým trikům nenaučíte.
Připomíná mi mámu. Znáte starce, mají svoje návyky,
protože bojovali a denně chodili deset kiláků do školy,
takže jim nesmíte nic říct? Typická Zari.
Nechci tě nesnášet, aniž bych tě znala.
- Mám pocit, že… - Proto dneska přišla.
Osobně jsem ji nepotřebovala vidět.
- Muselas. - Jenom říkám…
Slyšela jsi o mně od ostatních, ale ještě sis nevyslechla mou verzi.
Udivuje mě, jak mě Nadia vnímá.
Někdo jí řekl, že máme problém, ona se zeptala, kdo je ten problém.
„Zari“. „Super, tak se pohádáme?“
„Jo, jdem se hádat. A proč se vlastně hádáme?“
Otázkou je, Nadio, proč se hádáš?
Vždycky volíš násilí, Zari.
I když po tobě chtěla omluvu, úplně jsi změnila chování.
- Stáváš se… - Ne, já jsem řekla…
Neříkej, že ne. Vidím to, všímám si toho.
Chceš s náma kámošit?
Toužíš po tom?
Nazdárek!
- Čaues! - Swanky!
Konečně. Přišel Swanky a zbavil místnost vší té negativity.
Konečně jsme mohly změnit téma a hodit to všechno za hlavu.
Než začnu,
Annie,
mám pro tebe velké překvápko.
Další překvápko?
Překvápko!
Je to člověk?
- Je to celá osoba! - Překvápko!
- Ahoj, zlato. - Nevěděla jsem, že přijdeš.
Tania Omotayová.
Má nigerijská běloška.
Byla jsem z Tanina příchodu tak nadšená.
Bože.
Možná si zajděte do koupelny a převlečte se jako my.
Tak jo.
Takže Khanyi věděla, že Tania přijde, a tajila mi to.
To mi spravilo náladu.
Přišli jste v dost napjatou chvíli.
- Náročný rozhovor. - Slyšel jsem.
Neznám Zařin celkový postoj a musela jsem to zmínit.
Je prostě zákeřná.
No tak.
Spadli jsme rovnou do toho, jak je Zari příšerná.
- Furt je to pizda. - Nechápe to.
- Poslyšte… - Mluv, Annie.
Vždycky, ať od Zari očekávám cokoli,
před koncem akce se vždycky něco podělá.
Nechci ten den žádné scény.
Je to můj výjimečný den. Nechci scény. Všichni jsme poznali lásku.
Chci věřit, že jsme ji všichni poznali…
Dáš si vodu?
- Ne. Proč? - Aby ses nezakuckala.
- Děkuju. - V poho.
Nechci být zlá nebo tak, ale chci ten den pohodovou atmosféru.
Nechci tam Zari, protože…
Co je na té svatbě tak zvláštního?
Copak jsou Beyoncé a Jay-Z? Copak je princezna Diana?
Je to jenom Annie.
Annie, mně to nevadí.
Ať na té svatbě budu nebo ne,
můj postoj vůči ní se nemění.
Jsem lady šéfka Zari.
Mít mě na svém svatebním obřadu by pro tebe byla pocta, ne naopak.
Co jsem tu, často chodím s přáteli na večeři, popíjet a tak.
Ale dneska, v této místnosti,
budu s rodinou,
se svými dětmi, s manželem, s blízkými přáteli z domova.
- Těšíš se, Annie? - Na svatbu?
Na naši svatbu.
Počkej, co to tvá teta dělá?
- Pořád se ptá… - Je to naše svatba.
- Moje svatba! - Naše!
Naše ne!
- Swanky? - Naše.
Cítím se hrozně uvolněně, žádný nátlak, prostě pohoda.
Krásná noc, jsem šťastná.
Mami, musí tě táta znova vykoupit?
Dobrá poznámka.
Musíš vykoupit nevěstu!
Tomu nerozumím.
- Chci další slib. - Chci se zeptat…
Dalších deset let věrnosti, bez nevěry.
- Jak to myslíš, nevěry? - Jo, co to je nevěra?
- Co to je nevěra? - Nevíme, co to je.
Slyším to poprvé.
Váš vztah je jako můj s Isabellou.
Hádáme se a máme se rády, držíme spolu a nedržíme.
Tohle dítě.
Na dnešní den jsme já a moje děti čekali.
- Precious! - Ahoj, Precious.
Zdravím.
Jsi překvapená?
Vypadá to přesně tak, jak jsem chtěla, africký královský servis.
- Ano. - Ano.
To je nádhera.
- Klobouk dolů, Precious. - Díky, rádo se stalo.
Precious se předvedla.
- Čus bouráku. - Hej!
- Čus kámo.. - Jak je?
- Vidím 2 - Face poprvé v jeho velký svatební den.
Velký brácha je duchem jinde,
proto jsem rád, že si s ním můžu promluvit.
Asi nejde jen o nervy.
Nepopírám, že jsem nervózní. Jsem nervózní.
- Jo. - Ale tak to chodí.
Vsadím se, že všichni hráči, i Ronaldo a Messi, jsou před zápasem…
- Jasně, mají trému. - Přesně to cítím. „Ať ten zápas vyjde.“
Mám to stejně.
Jsme s Annie už 19 let, chlape,
ale tohle je desátý výročí svatby.
Počítat roky je jenom formalita, známe se opravdu hodně dlouho.
Aspoň tentokrát máte jistotu, že na konci bude „ano“.
Ale až řeknou: „Promluvte nyní, nebo navždy mlčte,“
někdo by se mohl ozvat.
Během té spousty konverzací, co jsem s Annie měl,
mě požádala, abych…
byl jejich oddávajícím.
Neboj, udržím to pro tebe na uzdě.
- Jen vám popřeju hodně štěstí. - Dík.
Jsem nervózní.
Mám nervy, protože chci, aby to mí přátelé měli perfektní.
Připravená?
Já…
ani nevím.
Nevím, jestli jsou to nervy, nebo obavy…
ale jdu do toho.
Mrzí mě, že tu nebudou vaši rodiče.
Kéž by tu byla tvá máma.
Aspoň máma.
- A Innocentova máma. - Máma a všichni ostatní.
Ale to nevadí, vystrojíme ti nádherný den.
Oba naši tátové mají zpoždění.
Ale nepřijely naše mámy, což me mrzí.
Snad bude Bůh milostivý a dovolí nám…
- Bůh je věrný, on… - …zestárnout.
- Zavři oči. - To myslíš vážně?
Ano. Jsem smutná, že tvá máma nepřijela. Vím, že by se za tebe modlila.
Moje modlitby nebudou tak silné jako její.
Neumím jazyky.
Ale zkusíme to.
Bože, děkuji ti za tento den.
Díky za život Annie a Innocenta.
Svěřuji tento den, Annie a Innocenta do tvých rukou.
Pane, modlím se, aby je nikdy nic nerozdělilo.
Modlím se, abys je nadále opatroval.
Modlím se, abys jim dál žehnal a vedl je.
Modlím se k tobě.
- Amen. - Amen.
Mám tě ráda.
- Bude to prima den. Neboj se. - Že jo?
Dobře to dopadne.
Můj make-up!
Ježiš! Zničila jsem si make-up!
Dámy a pánové, sešli jsme se tu dnes,
při této krásné příležitosti, abychom oslavili deset let
- Annie a 2 - Baby.
Bylo to bouřlivých deset let, ale jsme tu, abychom slavili.
Mohla bych říct, že jsem ten vztah viděla z první řady.
- Měla jsem s 2 - Babou jako s mužem problém,
protože vždy, když Annie mluvila, bylo to o hádkách a o tom, jak se obětuje,
jak se vzdává toho, co od něj žádá.
Tak jsme tady.
I když všemu nerozumím, je to v pořádku, protože tě miluju.
- Že je to tu překrásné? - Je to nádherné.
Skvostné.
- Chci to taky. Chci se vdát. - Je úžasné, že obnovují svoje sliby.
- To jo. - Snad jim to vyjde.
Mluvila jsi s ní?
Neměly jsme čas mluvit o tom, jak se jí ve vztahu vede.
- Pořád jsme řešili… - Neustále…
…Zari.
Myslíš, že se ukáže? Myslíš, že přijde?
Annie jí jasně řekla, že ji tu nechce.
Existuje možnost, že dorazí s Diamondem.
Pochybuju, že se ukáže. Na jejím místě bych se držela dál.
Jo, myslím si, že se snažila získat lidi na svou stranu.
- Bylo to divný. - Jako hra na týmy. Bylo mi jí líto.
Když máte partu, která vás podpoří,
je snadné se nechat unést a být na někoho zlý,
ale když z toho vystoupíte, dojde vám, že jste byli zlí.
Nadia si to asi začíná uvědomovat.
Mrzí tě, že tu není?
Mrzí, ale chápu, že je to Annina svatba.
- A nechceš scény. - Ne, to rozhodně…
- Souhlasíš, že je hysterka? - Jsem ráda, že nepřiš…
Souhlasíš, že je hysterka?
Podle mě není jediná.
Myslím globálně vzato, že ráda kalí vodu.
Je to hysterka v kruhu lidí, kde když se objeví,
nejspíš to povede k hádce.
Kdyby se tady ukázala,
otevřeně by tím naší partě dala najevo,
že chce střet, že nás vyzývá.
Podle mě se sem nevetře, ale bylo by to hustý.
- Jak to myslíš? - Přijít nezvaná na svatbu.
Co říkáš na šaty?
- Do očí bijící. - Prosím?
Uvědomuješ si, že to není tvoje svatba?
Je to africká inspirace. Je to městské Zulu.
Myslíš, že bych byla dobrá nevěsta? Mohla bych se takhle vdát?
Za koho?
Za Kudziho!
Dělám si srandu. Ve vlaku to s Kudzim bylo fajn.
Přiznám se ti, že ho začínám mít rád.
- Miluje tě nadevše. - Jo.
Na ničem jiném mi nezáleží.
Do velké míry Kudzimu věřím.
Věřím, že se mu Khanyi může otevřít.
Dokázal, že mu na ní záleží, a ona září, je s ním neskutečně šťastná.
Žádné šílenosti.
- Už ne. - Dospíváš.
- Už ne. - To je…
To, co právě řekl, znamená, že Kudziho schválil, vzal ho do party.
Vypadáte s Kayleigh šťastně.
Terapie pomohla, co?
Terapie pomáhá.
- Není to otázka jednoho dne. - Pořád tam chodíte?
Ve vlaku se mi ti dva moc líbili.
Objímali se, pusinkovali, mluvili spolu. Zdá se, že terapie funguje.
- Tohle je super. - Je to fajn.
- Bando… - Není to Hugh Hefner?
Vybrali si za kněze největšího prasáka.
- Ty jsi kněz? - Hej, Hughu!
- Na pódiu je podvodník. - Přísahám.
Kdo se nechá oddat největším prasákem z týmu?
Kruci!
OBNOVA SLIBU
Kráčím k oltáři a jsem plný radosti. Myslím na dobré časy,
na šťastné časy, na veselí, na to, jak jsme se spolu nasmáli.
Doufám, že se naučíme další věci a budeme spolu dál růst, že se poučíme
z minulých zážitků a budeme ladit tenhle krásný vztah, co máme.
Těším se na další kapitolu.
Být vdaná a zamilovaná do Innocenta
je to nejlehčí a nejtěžší zároveň.
Někdy je to samá láska,
cestování a štěstí,
nevím, v kolika zemích jsem za posledních deset let byla.
Kolik nocí jsme vůbec nespali.
Viděli jsme vycházet slunce doslova z našeho balkonu.
Když slunce zase vyjde, po všech těch temných chvílích,
je to krásná, nová kapitola.
Chci to zažívat dalších deset let.
Dnes je tomu deset let, co ji velmi mladý Innocent Idibia
vzal ke břehům Dubaje,
aby oba řekli „ano“.
Za těch deset let…
oba museli nosit těžké boty, když šlo do tuhého.
A měkké pantofle…
když měla oteklé nohy.
Isabella a Olivia byly na cestě.
Za těch deset let
si nejednou obuli slavnostní střevíce, aby oslavili nejednu slavnost.
A dnes ty boty nevezmou, neschovají je do botníku a neodejdou.
Dnes nás požádali, abychom byli u toho jako přátelé a rodina,
a pomohli jim
si ty boty znovu nazout, opravit je a znovu vykročit.
Přesně.
Annie, miluji tě od prvního dne, kdy jsem tě spatřil.
Jsme spolu přes deset let.
Mé srdce tluče jen pro tebe.
Byla to divoká jízda.
Vím, že jsme měli vzestupy a pády, dobré časy, zlé časy, slunečno,
ale i déšť.
Ale ty ses vždy se vším poprala, jsi moje všechno, rozumíš mi.
A proto tě tolik miluju, a ještě víc.
Říkám si, že jedna kapitola skončila,
pojďme nazout boty, jak to říkal, a vykročme do další kapitoly.
Jsem rád, že jsi tu se mnou, abychom do té kapitoly vkročili společně.
Miluju tě.
Jsme tady, miláčku,
po letech opět volíme jeden druhého.
Po všech hlučných i tichých bouřích,
po děsivém, řvoucím tichu, mé srdce stále tluče jen pro tebe.
Ukázal jsi mi, že nás nic nemůže rozdělit, že se mě za žádnou cenu nevzdáš.
Naše láska nezná pravidel.
Žádná pravidla.
A to neberu jako samozřejmost.
Modlím se, aby nám dal vesmír dlouhý život,
protože s tebou chci zestárnout a zemřít po tvém boku,
neboť si nedovedu představit žít bez tebe.
Někdy mám pocit, že se svět proti naší lásce spiknul,
ale jsem v klidu, protože vím, že nás podržíš,
a že budeme bojovat až do konce, aby si vybral jenom nás.
Ať si projdeme čímkoli, vždy tě budu milovat.
Drahá Annie Idibiová,
půjdeš se mnou dál,
dalších…
Ano, půjdu, dalších… Do dalších kapitol.
Povstaňte, bando, ať to můžou zpečetit polibkem.
Nenacházím slov.
Cítím se jako nová.
Opravdu.
Jsem tak šťastná.
Přemohly mě emoce.
Vypadá jako princezna z pohádky.
Po ničem jiném nikdy netoužila.
Upoutat všechny zraky, pozornost, čas, lásku…
na sebe.
Rozhodli jsme se použít vás dva jako středobod naší cesty.
A dnes jsme tady, hezky oblečení, sedíme spolu u stejného stolu,
a oslavujeme lásku.
Oslavujeme přátelství a tuto cestu, protože je tak krásná.
A vy dva jste zlatým hřebem,
protože všichni, co tu sedíme, toužíme po vztahu, kromě Andila.
Někteří z nás pro lásku strávili dlouhé hodiny v letadle,
někteří absolvovali terapii a bojovali, mezi některými z nás je věkový rozdíl,
a přesto se snažíme kráčet ve vašich šlépějích.
Prosím všechny, aby se mnou pozvedli své číše.
- Na lásku. - Na lásku.
- Na podporu. - Na podporu.
- Abychom drželi spolu. - Abychom drželi spolu.
- A jeden za druhého bojovali. - A jeden za druhého bojovali.
- My jsme láska. - My jsme láska.
- Na zdraví. - Na zdraví.
Panebože.
Khanyi měla nádherný proslov.
Zaplavila mě celá spousta emocí.
A taky jsem si uvědomila, proč se se mnou přátelí.
Ten proslov byl od srdce, nepřikrášlovala ho, a to se mi líbí.
- Hej, ty! - Jak se dnes cítíš?
- Fantasticky. - Ano.
Fantasticky.
Rozhlížím se po místnosti a je to krásné.
Všichni si to užívají.
Ale…
moje mysl a srdce se ptají, co asi dělá Zari.
Štve tě, že tu není.
- Nepřijde mi správné, že tu není. - Proč ti to nepřijde správné?
Je mi jí líto, že tu není. Všichni jsme přátelé, včetně jí.
Jako by něco chybělo, chápeš?
Chybí mi Zari.
Kdykoli se scházíme, ona je ta, ke komu vždycky tíhnu.
- Haló? - Ahoj.
Jak je?
Zrovna na tebe myslím.
To je od tebe tak milé. Jak se máš? Daří se ti dobře?
Je to divné, je tu celá banda.
Já vím.
Jako by tu něco podstatného chybělo, víš?
Já vím. I tak si to užiješ.
O mě se neboj, bav se. Však se ještě uvidíme.
Možná dřív, než bys čekala.
Už brzy.
Tak jo, pá pá.
Momentálně jsme s Annie na válečné stezce.
Když na rozlučce se svobodou řekla, že mě nechce na svatbě,
protože jsem udělala to a to, řekla jsem si, tak ať.
- Ahoj. - Hej.
- Jo!. - Co?
- Jsem tady. - Co tu děláš?
To se ptáš mně? Co tu děláš ty?
Měl jsem být na svatbě.
Přijel jsem na svatbu, ale můj let měl zpoždění
a musel jsem hned za dětma.
Fakt jsi měl jít na svatbu.
- Nestíhal bych. - Věř mi. Je to na dlouhé povídání.
Teď to bude vypadat, že jsem tě tam nepustila.
Proč?
Kdybys věděl, co se tady dělo za drama.
Holky ztropily hroznou scénu a…
v jednu chvíli jsem mluvila s Innocentem, protože ho znám z Channel O,
a Annie to narušilo sebevědomí, proč jako mluvím s jejím mužem.
Od toho dne jsme na ostří nože.
Došlo to tak daleko, že mi řekla: „Zari, nechci tě na svojí svatbě“.
To jsem vůbec nečekal. Je to pro mě novinka, jakože…
Děje se spousta věcí, kterým nerozumím, ale podle toho, co jsem slyšel,
je to novinka.
Asi si myslela, že mě tím dostane,
a já naopak: „No a co? Je mi to putna, nejsme kámošky.“
- Jasně. - Není to žádná kámoška.
Když nepůjdu, nepřijdu o nic, na co bych ráda vzpomínala.
Je mi to fuk, nejsme si blízké, tak co.
Nechci se do toho plést.
Jsme jedna velká rodina a něco takového bych nečekal.
Je mi z toho trapně.
Babo T, znáš mě.
Lidi si na mě zasedávají, nesnáší mě, i když za nic nemůžu.
Vždycky jsem terč.
Khanyi dokonce řekla, že byli v pohodě, než jsem mezi ně přišla.
„Kradeš mi přátele, podplácíš je, děláš tohle.“
Podala to jako… Jak ti můžu krást kámoše?
A já myslel, že Khanyi je kámoška.
Mám pocit, že na mě Khanyi žárlí.
Žárlí na to, jak jsem silná a sebevědomá.
Rád bych slyšel i ostatní verze příběhu.
Chci vědět, co se děje.
Ne, myslím to vážně. Nevěděl jsem, co děláš za práci.
Netušil jsem to.
- A když dneska vidím Annie s 2 - Babou, musím před tebou smeknout.
Díky, příteli.
V tom vlaku jsme se se Swankym trochu rozkmotřili,
a nerad bych o něj přišel.
Chci ho mít na své straně, takže bych si ho měl udobřit.
Hele, co se mě týče, chci se ti za ten vlak omluvit.
Vždycky jsi při mně stál, od prvního dne.
Když mám problém s Kayleigh, můžu s tebou počítat.
Jasně.
A mrzí mě, že ze všech lidí ve vlaku
jsme na sebe vyjeli zrovna my dva,
ačkoliv tam vůbec nešlo o nás, ale o…
Šílenství.
Jo, o šílenství a všecky ty sračky kolem, takže…
- Víš, že tě mám rád. - Já tebe taky.
Taky tě mám rád. Mrzí mě to.
- Nakede. - Jo.
Mrzí mě to, protože konec konců, Naked je můj přítel.
Někdo, na kom mi záleží, s kým jsem něco sdílel,
s ním a jeho holkou, s jeho synem,
a říkám si, že od toho jsou kámoši, aby se po hádce usmířili.
Tak to vidím já.
- Tak co, oženíš se? - No počkej.
Nesměj se, to není sranda.
Vidím slunce ve tvých očích.
Miluji všechno, co děláš.
Aha.
Miluji každé zasmání, opravdu.
Proto říkám, že své city neudržím na uzdě.
Jak jde o Innocentovo projevování,
víte, jeho citů vůči mně,
nebo když o tom má mluvit, dělá mu to potíže.
Ale dává to do písní.
Vidím, jak se ta dívka usmívá, jo.
Můžu se z ní zbláznit, jo.
A dnes udělal něco výjimečného. Totéž udělal před deseti lety.
Napsal mi další písničku.
Hej, jak tady stojím, vidím jen tebe, jak tady stojím.
Úplně změnil slova.
Úplně změnil význam.
…jak tu stojím, nikdy bych ti nelhal.
A když tě chytím, jéje.
Prostě…
to vysvětluje…
že se snaží být lepším člověkem.
Snaží se udržet oheň živý.
Snaží se udržet jiskru.
Napsal mi písničku,
pro mě, na naši druhou svatbu.
Jak se cítíš?
Řeknu ti…
Byla krásná. Takhle sis ji přála?
- Tu píseň? - Tu píseň.
Tu jsem nečekala.
Lidi, jste moje rodina, jste mí přátelé.
Jakože fakt rodina, už se mě nezbavíte.
- Toho se neboj. - Stejně se budeme hádat.
My dvě se nikdy hádat nepřestanem.
Budem se handrkovat, protože…
Podle mě se vždycky budeme názorově rozcházet, ale to nevadí.
Jsme v pohodě.
Upřímnost je to jediné, na čem v životě záleží.
Víc než na penězích, na tom, kým jste,
na tom, jak velká jste celebrita.
Láska a upřímnost jsou to jediné.
Vem si, jak jsme byly na plese
a tys mě nemohla vystát.
- Jo, nemohly jsme se… - A koukni na nás.
Moje kámo.
Takhle jsme nezačaly.
Tak tam tak sedím, v jejím náručí, a cítím se v bezpečí.
Můžu s klidem říct,
že je to tady má nejlepší kamarádka.
Víš, co si myslím? Taťka by tě měl dneska uložit.
- Do jeho postele. - Do tvojí postele.
Miluju svoje děti. Když jsem s nima, na nic jinýho nemyslím.
Většinou je nám spolu skvěle.
A hlavně nemám možnost je často vídat.
Raz, dva, tři, teď.
Jak? Takhle?
Teď mám pocit,
že jsem skutečně doma.
Dobře, stůj.
Cože?
Co je? Co tady děláš?
- Pojď dál. - Díky.
- Jak se máš? - Dobře, a ty?
Co tu děláš?
- Proč se pořád ohlížíš? - Měl mi říct, že přijde. Jsem v šoku.
Je tu otec mých dětí, a je slušnost dát vědět, že přijdete.
- Ještě nechci jít spát. - V čí posteli si přečteme pohádku?
V mojí!
- Co to je? - Diamond.
A do prdele.
Pojď dál.
- Kdys dorazil? - Teď jsem přišel.
Andile je můj gangsta, rád ho vidím, je jako můj brácha.
Chtěl mě překvapit?
Tebe jsem tu nečekal.
- To je moje? - To je tvoje.
Jdeš ze svatby?
- Jo. - Taky si říkám, kde…
Byl jsem oddávající.
- Jak to šlo? - Byla to krása.
Přijel jsem pozdě.
- Jo, čekali jsme na tebe. - Čum na můj oblek.
Měl jsem tam být, ale dorazil jsem pozdě,
a i když jsem fakt chtěl, prostě bych to nestíhal.
Zároveň mi to bylo blbý.
Tak jsi přišel sem?
Jsou tu moje děti.
To neznělo jako otázka.
- Taky není. - Říkal jsem si, co jinýho budu dělat.
- Proč nejsi na svatbě? - Přišel jsem za tebou.
Co? Já…
Dáš si něco k pití?
- Ano, prosím. - Dobrý nápad.
Diamond je zpátky.
Vracejí se mi slova všech, co do mě hustili.
Je to tady.
Musím mu to říct.
- Beru tě jako bratra. - Ovšem.
Řekli jsme si pár osobních věcí.
No jasně.
A nechci, abys to slyšel od nikoho jiného než ode mě.
Co máš na mysli?
Bavili jsme se se Zari.
Jak to myslíš?
Máme tak trochu zájem.
Hej.
- Brácho… - Je to má rodina.