SERIÁL NETFLIX
INSPIROVÁNO PÍSNĚMI HIKARU UTADY „FIRST LOVE“ A „HACUKOI“
HOKKAIDÓ, MEMANBECU, PROSINEC 1997
Co?
Ty někam jdeš?
Do Kitami.
Nemáte dneska volno?
Dělám přece ty zkoušky nanečisto.
Až v Kitami?
Učitel říkal, že bych si měla zvyknout na různý prostředí, abych to pak zvládla.
A?
Věříš si?
Ty nervy mě asi zabijou.
Je to jen nanečisto.
Jo, ale…
Jsi moje jedinečná holčička.
Zvládneš to.
Dobře.
Měla bys spát v posteli.
Tak já jdu.
MEMANBECU
Děkujeme, že cestujete s námi. Stanice Kitami.
Ujistěte se, že jste nic nezapomněli.
Stanice Kitami.
Hej.
Máš lístek?
Teď nemůžu.
- Kde máš lístek? - Pusťte mě.
- Co je? - Nemá lístek.
Mám něco důležitýho.
Přihlášku ke zkoušce položte na lavici.
Identifikační lístky vybereme až na závěr,
tak si dejte pozor, abyste je vyplnili celé a bez chyb.
Hej! Jdeš pozdě.
Honem si najdi místo.
Tvoje sestra se hlásí na soukromou školu v Sapporu.
To musí být bezva, nemuset si lámat hlavu s penězi.
Chceš tam taky?
Ani ne.
A žádnou sestru nemám.
ŠKOLA NEJSVĚTĚJŠÍHO SRDCE
PREFEROVANÁ SOUKROMÁ ŠKOLA: ŠKOLA NEJSVĚTĚJŠÍHO SRDCE V SAPPORU
HIKARU UTADA CIRCUIT LIVE 2000
TITANIC
JAE NOGUČI HARUMIČI NAMIKI
CÍLOVÁ STANICE KITAMI
ZNÁMKA: A
Jsem doma.
- Ahoj. - Ty jsi ještě vzhůru?
Jo.
Jae!
To je úžasný!
Píšou tady A.
Přímo tady.
ŠKOLA NEJSVĚTĚJŠÍHO SRDCE V SAPPORU
Vyber si, kterou školu chceš.
Udělám, co jen můžu.
Nepůjdu na soukromou školu. Jen jsem to tam napsala.
Půjdu na místní školu.
To je moje Jae!
Tohle si zarámuju.
Proč? Je to jen nanečisto.
Nevadí. Chci to na památku.
CÍLOVÁ STANICE KITAMI
Ai?
Ai…
ZÁZRAK! DOKONČILS STŘEDNÍ!
MĚJ SE!
Jae.
Připravte se.
A je to!
Zítra letím do Tel Avivu.
Takže…
Jedu s tou společností na světový turné.
A to díky vám.
Nesmysl.
Ale je to tak.
Kdybych nesehnala taxík a přijela na letiště o dvě minuty později,
tu zkoušku bych nestihla.
Stejně jako s řasenkou, i drobnej pohyb může všechno změnit.
Ale je to vážně úspěch, zvlášť v tvém věku.
Mluvíš o Tel Avivu, jako by o nic nešlo.
Vy cestujete?
Nebere vás to?
Tak to není.
Vlastně bych spíš řekla, že mě dost zajímá.
Občas přes streetview vyrážím na smyšlené výlety.
Tuhle jsem na louce potkala pastevce se stádem 108 ovcí.
Nasedli jsme na velbloudy a zpívali
a jedli jsme jakési záhadné dušené maso.
To naprosto chápu.
Poděkovala jsem sušenkou Široi Koibito.
Jo, ty jsou dobrý.
A takhle můžu cestovat i z gauče.
Ono to není zas tak náročné.
Stačí knížka, kterou se cestou zabavíte, a trocha peněz.
Měla jsem sen.
A pár příležitostí a taky překážek.
Ale po nějaké době jsem se přestala snažit.
Přestala jsem na něj myslet a uvízla jsem na místě.
Přesvědčila jsem samu sebe,
že jsem spokojená, i když jsem nic nedokázala.
Znáš zákon setrvačnosti?
Těleso, na které nepůsobí síly, setrvává v klidu.
Dokud na Zemi působí gravitace, ve chvíli, kdy těleso dokončí pohyb,
už zůstane na místě.
Takový zdánlivě nepohyblivý těleso ale nutí k pohybu
sny, zvědavost
nebo existence milovaného člověka,
nemyslíte?
Beznadějný touhy, co vycházejí ze srdce,
můžou někdy pohnout i skálou.
Je to známej zákon.
Newton ho celkem určitě prokázal už před 300 lety.
Co? To jsem nechtěla.
Tohle neumím! Ne!
Tak to asi bude na mně.
Ty to umíš? Páni, do toho, Uto!
„Zajdeme ke mně?“
Jo, to bych moc ráda!
MÁMA NOVÉ ZPRÁVY
MÁM NOVINKU. ZÍTRA RÁNO UTA ODLÉTÁ DO ZAHRANIČÍ.
Pospěš si!
Honem, nasedej.
Pás.
Jsi pěknej postrach silnic.
Taková urážka! Jezdím podle pravidel a pokud možno bezpečně…
Co to bylo?
Ale někdy musím prudce zabrzdit.
ODLETOVÁ HALA
ODLETY
Jak jinak.
Tak jo.
Ano?
- Ótaró? - Ano?
Hodila by se mi dobrá rada.
Dobře.
Zrovna jedu z Ótaru na letiště a chci se vyhnout silnici 5.
Jasně.
Na severu Sappora je velká zácpa. Podle všeho kvůli nehodě.
- Dobře! - Raději jeď po nové silnici.
Rozumím, díky.
Málem bych zapomněla. To je od Uty.
Na.
Co to je?
Vítejte.
- Zdravím. - Vaši letenku a pas, prosím.
Možná jsi svůj sklon k umění zdědil po dědečkovi.
Co?
Můj táta je fešák a elegán
a romantik, který tvou babičku sváděl recitováním Yeatsovy poezie.
Takový trapárny já nedělám.
V mládí chtěl být básníkem.
Vážně?
Teď šéfuje firmě, že?
Jen málokdo se může živit tím, co miluje.
Nemusíš žít podle cizích očekávání.
Máš právo věřit svojí vlastní volbě.
I kdyby to byla chyba a nevyšlo to,
pořád to v tvém životě bude mít svůj význam.
NOVÉ LETIŠTĚ ČITOSE
Jsme tady.
Díky!
Hodně štěstí!
Smíte mít jen čtyři.
Nevadí, jsou lehké.
Nejde o váhu, ale o velikost!
- Jsou moc velké. - Jsou to dárky.
Na tohle nemáme čas. Koukněte na tu frontu!
Podívejte, nemáme čas!
Co si dáte?
Sodovku se zmrzlinou.
Dobře.
Uto!
Cuzuru?
Já…
Mám tě rád.
Přes veškerý snahy
a stovku pokusů to vzdát
tě stejně mám rád.
Sice miluješ jinýho,
ale i zamilovanou tě mám stejně rád.
Pro tebe.
Pokud to chceš slyšet.
Je to trapný?
Ta písnička má tři části.
Díky, Cuzuru.
Vidíš, kde je vlastně tvůj kluk?
Můj kluk?
Flirtoval s jinou, tak jsem mu dala za vyučenou a odkopla ho.
Ukaž mi je.
Už se to nese.
- Sodovka se zmrzlinou. - Díky.
Dobrou chuť.
Díky.
- Už jsi někdy letěla? - Jo.
Jo? To se máš.
Promiňte, můžete mi popsat zbytek trasy?
Prosím?
Můžete mi popsat zbytek trasy?
Do včerejška jsem byl na služebce v Tokiu.
- Aha. - A proto…
Kvůli tomu mám v hlavě ještě pořád celostátní silnici 246.
V mládí jsem měl samý vztahy na jednu noc.
Jako bych přesedal z taxíku do taxíku, jo.
Vy jste pan Arijoši, že ano?
Skoro jste se trefila.
Jste hodně blízko.
Spletla jsem se? Promiňte.
Jsem Matajoši.
Ano, jistě! Pan Matajoši, promiňte.
Nic se nestalo.
Můžete to adresovat Cuzuruovi?
Cuzuru?
- Začnete znakem pro nit. - Ano.
A vedle něj čtyřikrát znak pro „mata“ jako ve vašem jménu.
Aha, tak takhle.
Sedí si v křesle a oběma rukama drží jídelní hůlky jako nějaký poklad.
Už prostě nepřemýšlím.
Co to povídáš? Jsi beznadějný případ.
Tohle říkáš vždycky.
Jak se ti daří?
Včera jsem si v místním supermarketu koupila norskou korušku.
V Norsku ji uloví, ve Vietnamu zpracují
a pak ji prodává firma z Wakajamy.
To si člověk říká, jak je dnes svět malý.
Stejně jako před 70 000 lety,
kdy se naši předkové vypravili z Afriky do celého světa,
možná lidstvo prostě potřebuje být neustále v pohybu.
- Díky. - Děkuju vám.
- Prosím. - Děkuju.
Jaké tam u tebe teď máte počasí?
Jakou krajinu máš před očima?
Nejsi třeba nachlazený?
Hrozně ráda…
bych tě viděla.
ZRUŠIT
ULOŽIT JAKO KONCEPT
KONCEPTY PAN NAMIKI
NEJVÝNOSNĚJŠÍ ŘIDIČI JAE NOGUČI
Volno?
Bez problému. Tři dny? Pět?
Chci si vybrat veškerou dovolenou, celých 40 dní.
No to ne.
- V takovém případě… - Ano.
…bys musela počítat s nějakými finančními postihy.
Tak to je strašidelný.
Jeden z našich nejpilnějších pracantů poprvé od nástupu žádá o volno,
a tahle firma na to vážně reaguje takhle?
Jak že se to jmenovalo? Pracovní…
Pracovní zákon.
Jen mu to pověz, Nasu.
Článek 136.
Zaměstnanec žádající o placenou dovolenou
nesmí být zaměstnavatelem finančně ani nijak jinak znevýhodňován.
Správně! Nebuď lakomec!
Nedělej potíže!
Tak jo, dobře!
Potvrď to!
Mockrát děkuju.
Zaměstnanci vítězí!
Generální ředitel WHO, Tedros, jedenáctého vyhlásil,
že šíření nového koronaviru covid-19 dosáhlo úrovně pandemie,
a nabádá země k preventivním opatřením.
Na tiskové konferenci oznámil,
že počet nakažených mimo Čínu za poslední dva týdny vzrostl třináctkrát.
Počet zasažených zemí třikrát.
V roce 2020
lidstvo stanulo tváří v tvář obrovské hrozbě.
Život se změnil do podoby, kterou si nikdo nedokázal představit.
Vyhlašuji nouzový stav.
…nemůžou do práce a jsou doma. To se ještě nikdy…
…zajistit mezi klienty dostatečné rozestupy…
…už podruhé celostátní lockdown a v Německu částečný…
…pandemie. Stojíme na prahu…
…a to je nová norma.
Tak co?
Nic.
Nikdo taxík nepotřebuje.
Nemá cenu chodit ven.
Příští měsíc jdu na brigádu.
Sklizeň chřestu.
Chřest?
Lidé mezi sebou drží rozestupy,
jejich pohyb je omezován
a z hranic mezi státy se staly neviditelné hradby.
Haló?
Máš se dobře?
Jo, všechno dobrý.
Ta košile ti sluší.
Díky.
Možnost jíst a povídat si s blízkými přáteli
nebo třeba teplo milované osoby.
Z věcí dříve považovaných za samozřejmost
se teď stala vzácnost.
Kvůli lockdownu v důsledku vyhlášení nouzového stavu
lidé méně utráceli za cestování a za jídlo
a kvůli ekonomickým krizím v cizině výrazně poklesl export.
Japonský HDP tak klesl o 20 procent oproti předchozímu roku.
Finanční experti volají po všeobecném uvolňování…
Život v takhle nejistém světě mě přinutil klást si otázku.
Až jednou přijde můj čas, koho bych chtěla ještě vidět?
O TŘI ROKY POZDĚJI
FM Fudži, 78,6 a 83,0.
Zdravím. Dnešním hostem je populární 19letý skladatel Cuzuru.
Zdravím.
Promluvme si o hitu s víc než 50 miliony zhlédnutí na YouTube, o tvé skladbě „U“.
Pane doktore.
Ano?
Prosím vás…
sehnal byste mi Cuzuruův podpis? Jsem jeho fanynka.
Ty potvoro!
Prosím, pro mě taky.
Dobře.
Kolik?
Deset.
Deset?
Pro mě 15, prosím.
Tolik?
Deset a…
- Nebo šlo by 20? - Dvacet?
Pro mámu, pro tátu…
Vidíš to, mám velkou novinku.
Koukej.
Tady.
Co? Fakt?
JAPONSKO PAS
ODLET Z NOVÉHO LETIŠTĚ ČITOSE
Má milovaná Jae, za deset let ode dneška.
Dneska máme v plánu schovat svoje poklady do časové kapsle,
a tak bych do ní rád uložil jednu drahocennou vzpomínku.
Jde o den, kdy jsem potkal Jae Noguči.
Ale hádám, že ty si ho nepamatuješ.
Upřímně, než jsem tě potkal, byl jsem budižkničemu.
Kterej je Mizukoši?
Tamten.
Počkat.
Chceš do držky?
Sklapni!
Ty budeš další!
Parchante!
Tak počkat!
A ty jsi sakra kdo?
Nech toho!
Hej! Namiki!
Už zase?
Moc se za toho našeho pitomce omlouvám.
To snad ne. Proč jsi hodil tou židlí?
Lavice je moc těžká.
Na to se neptám!
Au!
Co je?
Doma ho pořádně potrestáme.
Prosím, uklidněte se.
Podle všeho se ten druhý posmíval vaší dceři za hluchotu.
Ten večer mě rodiče prosili, ať vydržím aspoň střední školu.
Slíbili, že to rozbité okno zaplatí,
když půjdu zkusit přijímačky nanečisto.
Mlč.
Jenže i kdybych se snažil sebevíc,
na dobrou školu jsem neměl šanci.
Nemačkej to.
V to nejdepresivnější ráno mého života
došlo k nejlepšímu setkání mého života.
Zamiloval jsem se.
Bylo to až směšně snadné.
Všiml jsem si, že usnula.
A že se jí každou chvíli zavře knížka.
Nenajdu nějakou provizorní záložku?
VIDEO
V kapse jsem ji nakonec našel.
CÍLOVÁ STANICE KITAMI
Děkujeme, že cestujete s námi. Stanice Kitami.
Ujistěte se, že jste nic nezapomněli.
Stanice Kitami.
Díky.
Hej.
- Máš lístek? - Teď nemůžu.
- Kde máš lístek? - Pusťte mě.
- Co je? - Nemá lístek.
- Mám něco důležitýho. - Tak ukaž lístek.
- Nemůžete jednou přivřít oko? - Ne.
Fakt potřebuju jít!
Tak najdi ten lístek.
…tak si dejte pozor, abyste je vyplnili celé a bez chyb.
Hej! Jdeš pozdě.
Honem si najdi místo.
Přišel jsem do učebny v příšerné náladě.
A pak jsem tam uviděl ji.
V tu chvíli bylo jasno.
Tohle je osud.
ŠÍJE ŠÍJE
Tužky odložit!
Teď odpovědní archy zavřete a pošlete je dopředu.
Zadní řada vybere identifikační lístky.
Já to udělám.
Ale…
Jae Noguči.
STŘEDNÍ ŠKOLA KITAMI
Její první volbou byla dobrá škola v sousedním městě
a elitní dívčí soukromá škola v Sapporu.
V tu chvíli bylo jasné, co musím udělat.
Od toho dne jsem šprtal a šprtal, až mi krvácely oči.
To je šílený.
- Nesnědl něco špatnýho? - Přestaň.
Učitelé mě přemlouvali, ať si to radši rozmyslím.
To dáš!
Doma byli přesvědčení, že jsem se pomátl.
Přál jsem si, abych býval školu bral víc vážně.
Náš poslední polibek
měl chuť cigaret.
Chuť hořkosti a smutku.
Touhle dobou zítra budu se ptát,
kde asi zrovna teď jsi…
Jo!
…a na koho asi právě myslíš.
Vždycky budeš moje láska,
i když se třeba jednou zamiluju znovu.
Tak jaká je?
Mírně řečeno, je to bohyně.
Fakt?
Ale co když půjde na tu holčičí školu?
Pak to bude všechno k ničemu.
Ne.
Klapne to.
Vím jistě, že se zase potkáme.
Uklidněte se, to je bez šance.
Není tam.
Tamhle!
Dokázal to!
Číslo 346!
- Je tam! - Kde?
O tři měsíce později jsem se dostal na svou vytouženou střední.
Všichni to měli za zázrak.
…ale teď jako by se měl rozběhnout.
Je tolik věcí, co nechci zapomenout.
S dovolením.
…zítra budu tu stát
a určitě mi z očí slzy potečou.
Budu totiž myslet na tebe.
Už napořád tě budu v srdci mít.
Navždycky v něm máš své místo.
Tohle je můj poklad.
Příběh mojí první lásky.
Ten den jsi mi dala důvod žít a navedla mě na správnou cestu.
Sním o tom, že tě udělám šťastnou.
Dne 11. března 2001.
Harumiči Namiki.
Namiki, pojď už.
- Jo. - Všichni čekají.
- Pardon. - Jdeme!
Pohni si!
…i když se třeba jednou zamiluju znovu.
Nikdy nezapomenu, jak milovat. To díky tobě to umím.
P.S.
Jsem rád, že ses uzdravila.
Pokud se ještě někdy setkáme…
rád bych slyšel tvůj příběh.
Začínáme odbavovat cestující letu do Reykjavíku v 13:00.
Tady máte štítek.
- Díky. - Díky, pěkný den.
Další.
Vaše jméno, prosím.
- Sophia. - Sophia.
Dobře, máte nějaké zavazadlo k odbavení?
Ano, tady je.
Hodně štěstí.
Díky.
Promiňte, můžete mi poradit, jak se dostanu do Húsavíku?
Jistě, tamtudy.
Jste z Číny?
Ne, z Japonska.
Minulý týden jsme tu taky měli zákazníka z Asie.
Říkal, že pracuje v Húsavíku na letišti.
Jste si tím jistý?
Húsavík je malé město.
Díky!
- Nezakopněte. - Díky.
Harumiči!
Srdce mi buší, že z toho snad budu hluchá.
Stojím jak přimrzlá…
Jae?
…a to se mi nepodobá.
Cítím, jak mi slza teď po tváři tiše stéká.
To všechno mi jenom jednu zprávu hlásá.
První láska má.
Potřebuju tě, potřebuju tě.
Potřebuju tě.
Celý svůj život jsem věřila,
že láska je věc samozřejmá
pro každého z lidí, každý ji pozná, ale skutečnost je…
Harumiči.
Ty jsi moje první láska.
Když si představím, že bych tě bývala nikdy nepotkala,
nejspíš neuvěřím, že by tyhle city
nějaká bytost ve mně vyvolala.
Srdce mi buší, že z toho snad budu hluchá.
Utíkám, vlastní tělo mě náhle neposlouchá.
Cítím, že mi slza teď po tváři jistě stéká.
To všechno mi jenom jednu zprávu hlásá.
První láska má.
Potřebuju tě, potřebuju tě.
Kdykoli jsem si rady nevěděla,
druhé jsem za to vinila…
Chuť cigaret.
No tak.
Říkej radši „flavor“.
Když si představím, že bych tě bývala nikdy nepotkala,
životem bych nejspíš jen tak proplouvala,
aniž bych chápala, proč jsem se vůbec narodila.
I jedno jediné slovo by mě mohlo zničit.
Právě tohle křehké já se tady teď nabízí.
Období, které se už nikdy zpátky nevrátí…
Appauši.
…dávalo najevo, že se jeho konec blíží.
Nešikovně…
Dáš si?
Děkuju.
…je přímo na dosah ruky.
Copak se můžu nepokusit?
Je to správné, nebo ne?
Odpověď nikdo nezná.
Ve vanoucím větru větévka se pohupuje.
Za slunečním svitem pomalu se natahuje.
Byly to drobnosti, co nám štěstí přinášelo.
A byly to drobnosti, co nás taky zraňovalo.
MOCKRÁT DÍKY
LETIŠTĚ BAKKAFJORDUR
Left.
Check.
- Check. - Right.
- Check. - Check. Warning light test.
Check.
První láska má.
Potřebuju tě, potřebuju tě.
Potřebuju tě.
Věnujte mi prosím pozornost.
Vítejte na palubě našeho letu.
Přeji příjemný let.
- Díky. - Děkuju.
Jdu zkontrolovat letadlo.
Ještě jsem zapomněl jednu věc.
KONEC
Překlad titulků: Růžena Svobodová