SERIÁL NETFLIX
INSPIROVÁNO PÍSNĚMI HIKARU UTADY „FIRST LOVE“ A „HACUKOI“
Poslyš, slyšel jsi o tomhle?
Když se veverky chystají na dlouhou zimu,
sbírají žaludy a ořechy a schovávají si je pod zem.
Jo?
Aby jim je konkurence neukradla,
zahrabávají je do děr na různých místech.
Jo?
A pak…
Než přijde čas ty zásoby sníst, zapomenou, kam je schovaly.
Fakt?
- Není to roztomilý? - Jo.
Ale má to taky krásnej nezamýšlenej dopad.
Jo.
Na těch místech pak vyrůstají nový stromy.
Kdyby ty veverky nebyly zapomnětlivý,
všechny ty plody by snědly a les by se nerozrůstal.
My rozhodně zapomenout nesmíme.
Rok 2001, 11. března.
Nevím, jestli jsem na střední škole Kitami měl dobrý známky,
ale povedlo se mi ji vyjít.
Za deset let ode dneška?
Jo, v roce 2011 zase tady.
Hej rup!
- To dáš. - Jo.
- Tak už. - Je tam!
Co jsi tam dala?
To je tajemství.
A co ty?
Copak asi?
Za deset let.
Co asi budu dělat?
Já budu japonskej Maverick.
Nekonvenční drsňák,
co neuteče před žádným nebezpečím a ochraňuje svou zemi a rodinu.
A moje žena
je krásná letuška, co cestuje po celým světě.
Kam letíš dneska?
Na skok do Istanbulu.
Pěkný!
Dobré ráno.
Dnes máme pátek 11. března a počasí v Monbecu vypadá následovně.
Venku máme minus 4,2 stupně. Během dne se teplota vyšplhá na 2.
Ano. A nyní předpověď pro Hokkaidó.
V Sapporu očekáváme celé dopoledne sněžení.
V Asahikawě od večera…
Číslo deset, kozorozi se snadno nechají rozptýlit.
Snažte se soustředit na to, co druzí říkají.
A je mi to moc líto,
ale střelci dnes budou mít hrozný den.
Dejte si pozor na zapomínání.
Jae, máš si dát pozor, abys něco nezapomněla.
Slyším.
Hokkaidó?
Ano.
- Vracíte se domů? - Ano.
V tuhle roční dobu?
Nemám teď příliš moc práce.
No, jen si dejte pozor, ať se vám nic nestane.
Ano, brzy se zase vrátím.
NÁDRAŽÍ LETECKÁ ZÁKLADNA FUČÚ
Ty někam jdeš?
Do práce.
Co večeře?
Máme toho lososa od Akemi.
Nepotřebuju.
Aha.
Šťastnou cestu.
Ahoj.
Připravit a teď.
Jo! Obleču S!
Povedlo se!
- Nejsem na ten styl stará? - Ne, vůbec ne! Moc vám sluší!
- Že? - Jistě.
Můžete se ukázat i partnerovi.
Musím vás varovat, je až hloupě upřímný.
Neumí vůbec lhát, asi jako Goku, když byl dítě.
Ten z Dragon Ballu?
No prosím.
Co myslíš?
Dobrý.
No že jo?
Viděly jste, jak se tvářil.
Mohl by aspoň říct, že mi to sluší, ale chce vidět další.
Jenže takový prostě není.
Ještě dva tyhle pohledy a asi umřu, tak noste fakt slušivý kousky.
Dobře.
Promiňte.
TOKIO, ZÁKLADNA FUČÚ, BŘEZEN 2010
To nebude tolik.
- Tisíc… - Dva tisíce jenů.
Není to k pláči?
- Máte pravdu. - Že jo?
V pořádku?
Už je čas.
Poručíku Namiki.
Tímto vaše povinná terapie končí.
Dobře.
Stres z mise jste překonal
a zdáte se být tělesně i psychicky v pořádku.
Děkuju.
Na tahle sezení jsem chodil rád.
Já se taky bavila.
A pomohl jste mi rozveselit Pippi.
Poslyšte, už jste jedla?
Tady poblíž vaří dobrý rámen. Nechcete tam zajít?
Už nejsem váš klient, tak by to neměl být problém, ne?
Co?
Tak teď nevím.
Zrovna včera jsem taky měla rámen. Můžu si dát další? Můžu, ne?
Rámen neberu na lehkou váhu.
- Nemusíte. - Vždyť jasně říkám, že půjdu.
- Vážně? - Ano.
Čtěte mezi řádky, prosím.
Končím v pět.
Zebry. V podstatě zebry.
Cunemi!
Carp, Carp, Carp!
Hiroshima, Hiroshima Carp!
Nad jednou věcí už chvíli přemýšlím.
Ty se ničeho nebojíš, že?
A to si o mně jako myslíš celou dobu?
- Takže něčeho jo? - Ne.
Vidíš?
Svoje jméno mám po Cunemi Cudovi.
Řídím se slovy: „Bázlivost je největší nepřítel.“
A kdo že to je?
Cože? Ty ho neznáš?
Cunemi Cuda z týmu Carp. Jednička z draftu roku 1981.
Vždycky nadhazoval rychleji, když bylo ouvej.
Ale měl problémy se sebedůvěrou,
a když byl nervózní, trenér mu dával mouku jako placebo.
Jako lék na uklidnění.
Jo?
Do toho, týme Carp!
- To je moje placebo. - Ty jsi někdy byla nervózní? Proč?
Au!
O ROK POZDĚJI
Poslyš, co my dva vlastně jsme?
Mám tě fakt rád, Cunemi.
Kde v žebříčku jsem?
Ty jsi ale pitomec.
Někdy můžeš zalhat, víš?
Stačí říct, že jsem tvoje číslo jedna, a je to.
Promiň.
Jestli už nechceš…
Už chci něco oficiálního.
Nějakou nálepku pro náš vztah.
Třeba že spolu chodíme.
Víš, jak třeba začneš někam chodit na rámen
a nejdřív to není nic extra, ale s každou další návštěvou chutná líp?
Zkusme spolu chodit, a možná časem zjistíš, že je to fakt ono.
Promiň.
Moc mluvím.
Tohle se mi na tobě líbí.
- Mějte se! - Vy taky.
PŘED PONDĚLKEM JSEM ZPÁTKY V TOKIU. PAK TO POŘÁDNĚ PROBEREME.
ODESLÁNO
DOBŘE. BUDU TĚ ČEKAT. DEJ NA SEBE POZOR.
Je tu někdo zraněný?
Všichni v pořádku?
CUNEMI SPOJENÍ SE NEZDAŘILO
Kvůli zemětřesení musí vlaky přerušit provoz.
Omlouváme se.
Jsem doma.
Toto se stalo před 40 minutami v 15:25 v Mijakoši v prefektuře Iwate.
Černočerná vlna cunami prolomila hráz a zaplavila město.
Voda brala i auta.
Dokonce ani lodě nedokázaly její síle vzdorovat
a vlna je odnesla proti proudu.
Po prolomení hráze se cunami proměnila v černou valící se masu.
Není vám nic?
Děkuju.
- Díky. - Opatrně.
Vláda vyhlásila pohotovost kvůli jaderné hrozbě
v rámci zákona o zvláštních opatřeních pro odvrácení jaderné katastrofy.
S dovolením.
O ROK DŘÍVE
Z jedné věci strach mám.
Nesnáším tmu.
Děsí mě víc než to, že chlapi uvidí, jak malý mám prsa.
Jo?
Tak malý nejsou.
No tak!
Mám velkou rodinu jako ten v Sám doma.
A rodiče nejsou zrovna přemýšlivý typy.
Jako dítě mě jednou v den odjezdu na výlet
zapomněli uvíznutou ve skříni a vyrazili.
Navíc jeli do lázní Beppu.
Sice jsem nemusela bojovat s lupičskou bandou,
ale pro osmiletou holčičku bylo těch 15 hodin ve tmě celá věčnost.
Od té doby si nechávám přes noc rozsvícenou lampičku.
To jsem rád.
Jsem rád, že jsi nezdivočela a nezačala s heroinem.
Tohle je zlý.
První směna, žádní vyautovaní a mety plný.
Cunemi!
Cunemi.
Carp, Carp, Carp, Hiroshima.
- Hiroshima Carp. - Cunemi?
Cunemi?
Cunemi!
Není ti nic?
To je úleva.
Proč jsi tady?
Co Hokkaidó?
Nemohl jsem odjet.
Ale už ani nepojedu.
Promiň, jak jsem se choval. Záleží mi na tobě.
Harumiči.
Ale…
vyhlásili pohotovost,
takže musím na základnu.
Možná na delší dobu.
Mrzí mě to, ale nemůžu zůstat.
Běž.
Já to zvládnu.
Až se vrátím, budeme pár.
Prosím, buď moje holka.
A počkej na mě.
Cunemi se píše znakem pro hvězdu.
Hvězdy vždycky na obloze uvidíš.
Počkám.
V pořádku se ke mně vrať.
Na pobřeží jsou hlášeny obrovské škody
po včerejším zemětřesení a následné cunami.
ZÁKLADNA KOMAKI
Za 30 minut nakládáme!
Zrychlete to!
Musíme ty zásoby doručit do postižených oblastí.
Obstacle clear.
Positive.
- Gear up. - Gear up.
Měsíc po pohromě se stále pohřešuje 14 274 osob.
Jednotky SDF pokračují v pomocných a záchranných pracích
a také pomáhají s likvidací škod.
Mami!
Cuzuru!
Máš krásnej klobouček!
Baví tě škola?
Jo! Koupila bys mi dneska Evolvine?
Ale jen jeden kousek.
Jupí!
Chybí mi ještě jeden, abych měl kompletní Mugen Tornado.
Páni.
Pak mi ho ukážeš, jo?
Poslyš, můžu místo Evolvine dostat peníze na tu sbírku?
Teď je čas, aby se Japonsko spojilo! Přispějte do fondu pro oběti zemětřesení!
Dobře.
Co říkáš na 500 jenů?
Prosím, pomozte v Tóhoku!
Prosíme!
Spousta lidí přišla o všechno!
Děkujeme.
Přispějte do fondu pro oběti zemětřesení!
To je všechno?
Ano, děkuju.
Dobře.
Omlouvám se, že jsem obtěžovala.
Ty za to nemůžeš.
Špatnej vkus na chlapy máme v krvi.
Jae.
Pro tebe.
Promiň.
Pořád si nejsem jistá.
Vybrala jsem pro tebe správně, nebo ne?
Vždycky budeš moje jedinečná holčička.
Tvůj táta byl hroznej chlap,
ale dal mi tebe.
A to je víc než dost.
Radši půjdu, než se rozbrečím.
Slečno Noguči.
Kruhový objezd je jako sám život.
Kdo se nezvládne přizpůsobit jeho tempu, z toho taxikář nebude.
Nevzdávejte to! Jae Noguči!
Koukejte dopředu.
Nadechněte se.
- A vyrazte! - Ano!
- Tak teď, jedeme! - Ano!
- Jeďte! - Ano!
Jeďte!
Jak se dostanu k celostátní silnici?
Tudy.
Dobře.
Pozor!
Rychle, objedeme to znovu.
Ano.
Ahoj, tady Jukihito. Potvrzuju, že peníze dorazily.
Není to bůhvíkolik, ale něco za to Cuzuruovi kup.
Tohle dělat nemusíš.
Vím, že to nemáš lehké.
Aspoň tohle mi dovol.
Ne že bych se tě snažila uplatit,
ale ráda bych Cuzurua vídala častěji.
Budu pracovat v Sapporu.
Teď za ním můžu jezdit vlakem.
Jo, samozřejmě.
Jsi přece jeho máma.
Výborně.
Díky.
Tak zatím.
Jo.
ZÁKLADNA ČITOSE, SRPEN 2012.
Dobrá práce.
Dobrý den.
Poručík Namiki, hlásím se do služby.
Dnes mě sem převeleli. Jmenuji se Harumiči Namiki.
Prý jste měl úraz zad.
Ano, dlouho jsem zanedbával zdraví.
Létání není váš jediný úkol.
Taky jsem býval v přepravní divizi Mihó.
Jen hlavu vzhůru a plňte teď povinnosti na zemi.
Ano, vynasnažím se.
Jak dlouho se zdržíš?
Dala jsem výpověď.
- Cože? - V pondělí mám pohovor v Sapporu.
Fakticky?
Tak a teď chci vidět tvoje rodiště.
To je bezva.
Už se to nese.
Do jídla.
Chutná?
A moc.
Vítejte.
To je obr!
Fakt?
Děkujeme.
- Počkat… - Zastavujeme?
- Promiň, vydrž chvilku. - Stalo se něco?
Podívám se.
Tak to je v háji.
Půjde to spravit?
Už jede.
Hej!
Co otravuješ?
Nevím, co dřív!
Pořád stejně otravnej!
Chceš si to rozdat?
Ahoj, já jsem Bondži.
Tak co máš v plánu?
Co tím myslíš?
Kdy do toho skočíte?
Co? Proč?
Jakýpak proč? Ani jeden nemládnete.
Sekla s prací, aby mohla sem, tak je to přece jasná věc.
Máš ji rád, ne?
- Jo. - No tak vidíš.
Jo.
Harumiči.
Neříkej, že pořád…
Jistěže ne.
Dělej a sprav to, blbečku!
Au, to je ale příjemný.
Ty šrouby jsou fakt utažený.
Kolik ti je?
Pět?
Je ti pět?
Tohle jsem vám přivezla.
Amnézie?
JEHO PRVNÍ LÁSKA. AUTONEHODA.
PODLE MĚ SI TO POŘÁD KLADE ZA VINU…
DOBRÁ ZPRÁVA.
UŽ NĚJAKOU DOBU JE VDANÁ.
CHCI, ABY BYL BRÁŠKA KONEČNĚ ŠŤASTNÝ!
Pojďte si všichni sednout.
Bude přípitek!
Zlato.
- To pijete jen ve dvou? - Já si nedám.
Dělejte.
Ještě ne.
Dělejte!
Mňam.
Hej! Bondži už je…
Dobrota.
Dej si.
- Dej si. - Vypij si to pivo.
JAE NOGUČI
Mám tě rád.
Budeš moje přítelkyně?
Co? Tady?
Mrzí mě to.
Víš jistě,
že nechceš?
Mrzí mě to.
Ale lichotí mi, že bys mě chtěl.
Kvůli tomu, s kým si pořád píšeš?
I mně je to jasné.
Úplně se ti změní výraz v tváři.
On už někoho má.
V tom případě…
Prosím, vstaň.
Když se člověku povede najít někoho,
do koho se dokáže zamilovat,
tak je rád, že je na světě.
To je podle mě vážně úžasná věc.
A ať je ta osoba kdekoli,
s kýmkoli a dělá cokoli,
ten pocit zůstane.
A to stačí.
Mělo by nám to stačit.
Jae.
Já přece jen věřím…
že osud existuje.
Jednou se na tom smeťáku, kterému říkáme firma,
objevil kdosi jedinečný.
Byla jako exotická kočka.
Prchavá.
A průhledná.
Díky té osobě
jsem se každý den mohl do práce těšit.
Dokonce jsem začal jíst korýše.
Možná by znělo přehnaně nazývat to slovem osud,
ale jestli ze mě v zahraničí jednou bude majitel krevetové farmy…
Jestli se to stane…
a bude ze mě boháč a najdu si krásnou manželku,
tak to takhle lidi nazývat budou.
„Setkání s Jae Noguči bylo pro Ótaróa Urabeho osudové.“
Ne že bych zrovna teď měl něco takového v plánu.
Ale…
život je tohohle plný.
Přesně takových osudových setkání.
A k tomu, co jsi říkala.
Vážně ti to stačí?
Lhát sama sobě o svých citech?
Dusit je v sobě?
Na osamělost si člověk hned zvykne. To mám vyzkoušený.
Tak dobře.
Jestli toho vážně nebudeš litovat, tak v tom máš mou plnou podporu.
Ale…
pokud to tak náhodou není…
Nevzdávej to, Jae Noguči!
Koukej dopředu!
Nadechni se a vyraz!
I kdyby to mělo bolet nebo ti mělo být trapně,
do některých věcí musíš jít po hlavě!
POSTUP LETOVÉ NAVIGACE
Ano?
Jo, je tam vzadu.
Vrátil bys to Utě?
Měl bys chvilku?
Vydrž.
Brzo to začne.
Jak jsi to věděl?
Letadla lítají proti větru.
Když silně fouká ze severu, tak vzlítají směrem z jihu na sever.
Jo?
Takže už se s ní neuvidíš?
Někoho má.
Chlapa, co odhaluje slabiny společnosti sdílením současností.
To zní jako drsná konkurence.
- Nevadí. Už jsem to překousl. - Aniž bys jí něco řekl?
- Vím, jak by to dopadlo. - Co chceš dělat?
Budu dál dělat, co rodiče chtějí, a hezky spořádaně žít.
- Kolik že ti je? - Čtrnáct.
Já byl hroznej.
Nedokázal jsem to vzdát a pak se věci zkomplikovaly.
Roky jsem na ní visel.
A dotáhl jsi to do konce?
Ne. Zranil jsem někoho, na kom mi záleželo, a utekl jsem.
Kéž bych ji nepoznal.
Kdybychom se nikdy nepotkali, teď bych tenhle pocit neznal.
Jo.
Neznal bys chvíle jako z jinýho světa
ani noci, kdy neusneš štěstím,
a v klidu by sis žil.
No a co ty?
Ty jsi s životem spokojenej?
Letadla mají rychlost označovanou jako V1.
A ta je takovej zlom osudů.
Dokud ji nepřekročíš,
můžeš svůj vzlet odvolat.
Ale jakmile ji překročíš,
už prostě vzlétnout musíš.
Stejně tak v životě
asi je pár takových zlomových chvil.
V mým i v tvým.
Co chceš dělat?
Čelit nevyzpytatelnýmu větru před sebou?
Nebo čekat na zadní vítr a nechat se jím unášet?
Až se vrátíš, taky si vyber fotky. Na to video na hostinu.
Cunemi.
Chci si o nás promluvit.
Promluvme si.
Mám otázku.
Představ si, že jsi lovec
a lovíš v horách divoký lední medvědy.
Omylem tě postřelí další lovec. Podle doktora ti nezbývá moc času.
Koho chceš před smrtí naposledy vidět?
Lední medvědi v horách nežijou.
Lovils černý medvědy
a další lovec tě postřelil a tak dále.
Koho chceš před smrtí naposledy vidět?
Koho chceš vidět?
Promiň.
Ty to nejsi.
Pořád nemůžu zapomenout na jinou.
To jsi celý ty, Harumiči.
Nebudu čekat na někoho, kdo mě nebude milovat.
Cunemi se píše znakem pro hvězdu.
Hvězdy jasně září svým vlastním světlem.
Přežiju i bez tebe.
Takže už běž.
Ale snažila jsem se, že jo?
JAE NOGUČI NOVÁ ZPRÁVA
PŘÍŠTÍ MĚSÍC NA DEN TĚSTOVIN BUDU ČEKAT V TÉ RESTAURACI.
DOBŘE.
Máte vybráno?
- Ještě na někoho čekám. - Dobře.
RESTAURACE SEIJÓKEN
Promiňte.
Ano? Haló?
Pane Namiki?
Omlouvám se.
Dneska to nezvládnu.
Aha.
Rozumím.
Nijak se tím netrapte.
Kdybyste chtěl jindy…
- A taky… - Ano?
Jen vám chci ještě říct,
že příští rok opouštím Japonsko.
Díky vám mi vyléčili záda,
tak chci v zahraničí znovu dělat pilota.
Sice se neznáme moc dlouho, ale díky za všechno.
Aha, dobře.
Tak se mějte.
Já…
Můžu ještě něco říct?
Jedné věci lituju.
Lhaní.
Že jsem lhala.
Pane Namiki.
Mám vás ráda.
Vážně hodně.
Celou dobu.
Tajně.
Omlouvám se.
A…
prosím, opatrujte se.
Budu.
Vy taky.
Pokud už se nepotkáme…
prosím, žijte šťastně.
Budu.
Děkuju.
Vezmi si, cokoli chceš.
Ještě jsem nic takovýho nenašel.
A tohle?
Nech si to.
Dobře.
Hej.
Co tohle?
Tak tohle?
Co je?
Harumiči se rozešel s přítelkyní a jede do ciziny.
Beztak mu dala kopačky.
Chceš k obědu nudle udon, nebo soba?
Udon.
Máš nějaký baterky?
Co?
Kolik?
Dvě tužkový.
Měly by být tady.
Mám.
Na.
- Na co je potřebuješ? - Jen tak.
Hotovo.
Nakonec jsem udělala oboje.
Došlo mi, že je to vlastně stejnej recept.
Ještě zázvor.
Ty jo.
To je nostalgie!
Můžu?
Náš poslední polibek
měl chuť cigaret.
Chuť hořkosti a smutku.
Touhle dobou zítra budu se ptát,
kde asi zrovna teď jsi
a na koho asi právě myslíš.
Vždycky budeš moje láska,
i když se třeba jednou zamiluju znovu.
Nikdy nezapomenu, jak milovat. To díky tobě to umím.
Vždycky budeš má jediná láska.
Teď zpívám o lásce smutnou píseň,
dokud nenajdu slova k nové.
Čas se zastavil,
ale teď jako by se měl rozběhnout.
Je tolik věcí, co nechci zapomenout.
Touhle dobou zítra budu tu stát
a určitě mi z očí slzy potečou.
Budu totiž myslet na tebe.
Už napořád tě budu v srdci mít.
Navždycky v něm máš své místo.
A doufám, že i já v tom tvém.
Ty jsi moje láska, teď a napořád.
Teď zpívám o lásce smutnou píseň,
dokud nenajdu slova k nové.
Vždycky budeš moje láska,
i když se třeba jednou zamiluju znovu.
Nikdy nezapomenu, jak milovat. To díky tobě to umím.
Vždycky budeš moje láska.
Teď zpívám o lásce smutnou píseň,
teď a navždycky.
Překlad titulků: Růžena Svobodová