‏- סדרה של NETFLIX -
‏- בהשראת השירים "אהבה ראשונה" ‏ו"האצוקוי" מאת היקארו אוטדה -
‏מה מניע את זה?
‏חזור הנה!
‏תפסת אותי!
‏לאן הלכת, צוזורו?
‏הוא נעלם. הנה אתה, הבהלת אותי!
‏איפה הוא יכול להיות?
‏כאן.
‏הינה אתה!
‏מה זה?
‏התמונות שונות.
‏הנעליים…
‏הנעליים?
‏מה זה? השמש?
‏קוויאר סלמון.
‏קוויאר סלמון?
‏הבנתי, קוויאר סלמון.
‏חזרתי.
‏ברוך הבא הביתה, אבא.
‏חזרתי.
‏ברוך שובך.
‏ברוך הבא הביתה.
‏הינה.
‏מה?
‏מה כל זה?
‏לא ידעתי מה הוא אוהב, אז הבאתי כמה.
‏היי, צוזורו.
‏חסר סבלנות כתמיד.
‏אני לא יכול לעשות זאת.
‏מה? אתה יכול.
‏מה בנוגע לזה?
‏אני יכול. ‏-תבעט בזה.
‏אני יכול לבעוט. ‏-בוא ננסה את זה.
‏אני כנראה לא יכול לבעוט. ‏-לא? מה עם זה?
‏היי, קושי, תוכל להביא לי מקל אוזניים?
‏עוד קפה, קושי.
‏קושי, אני צריך לצלם עותק, דחף אותי לשם.
‏קושי! ‏-אלוהים, איזה מעצבן!
‏כרגע השתחררת מבית החולים, פשוט תנוח בבית.
‏הכי נוח לשבת.
‏אין נייר. נייר.
‏נייר.
‏גוקיטה הזה שנעצר היה בחובות רציניים.
‏מסתבר שהוא השתמש בכסף של החברה
‏ותכנן לגנוב מידע ולברוח.
‏באמת?
‏האישה שהצלת,
‏היא נהגת המונית מפעם?
‏אהבתך הראשונה שאיבדה את זיכרונה?
‏איך?
‏מה זאת אומרת, איך?
‏סיכנת את עצמך.
‏היא בכתה כל הזמן הזה.
‏למה לא ניסית להגיד לה?
‏ששניכם הייתם מאוהבים
‏ובמערכת יחסים רצינית…
‏מה הטעם בלספר לה עכשיו?
‏הזיכרון עשוי להכאיב לה.
‏ולספר לה לא אומר שאוכל לעשות משהו בנידון.
‏זה מתחיל לכאוב שוב. ‏-לך הביתה, בבקשה!
‏מר נמיקי?
‏היי.
‏הארומיצ'י!
‏אדוני?
‏היי!
‏מישהו בדיוק התנדב לקבל שיעורי בית מיוחדים.
‏אני יכולה לקבל תשובה מגברת נוגוצ'י במקום?
‏מה שינה את מערכת היחסים?
‏אני…
‏אני מניחה שזה היה
‏כשמר דארסי התוודה על אהבתו.
‏טוב מאוד.
‏תרצי להרחיב על מה שלמדת מהרומן?
‏אומנם התוצאה הראשונית לא מבריקה,
‏אבל הווידוי של מר דארסי שינה הכול.
‏כן.
‏תודה, גברת נוגוצ'י.
‏בואו נמשיך לפרק הבא.
‏עמוד 21, בבקשה.
‏רצית לפגוש אותי?
‏למדת בחו"ל?
‏ממש לא.
‏מעולם לא יצאתי מהוקאידו.
‏אז הייתה לך מורה טובה.
‏אבי שלח לי את "הארי פוטר"
‏כשהוא עבד בחו"ל.
‏קראתי את זה בכל יום כי זה היה מבדר,
‏ובסופו של דבר התחלתי להבין את זה.
‏כך התאהבתי בשפה האנגלית.
‏אין פלא שאתם דוברים את שפת המלכה.
‏יש תחרות נאומים אחרי חופשת הקיץ.
‏אני שוקלת למנות אותך לנציגת ביה"ס.
‏מה דעתך?
‏מה?
‏אהפוך לנהגת הפרטית שלך ‏עד שתסיים את תהליך השיקום.
‏בבקשה, השתמש בי כמו זוג רגליים.
‏לא אוכל לבקש ממך לעשות זאת.
‏אל תמעיט בערכי. ‏אני בין הנהגים המרוויחים ביותר בחברה.
‏אפילו קיבלתי אות הצטיינות. רואה?
‏וואו.
‏אבל זה לא העניין.
‏בדקתי באינטרנט
‏וגיליתי שאחרי ניתוח, הכי נוח לשבת.
‏באמצעות המונית שלי, אקח אותך מדלת לדלת.
‏ולא אגבה ממך תשלום.
‏זו האפשרות הטובה ביותר ‏מבחינה כלכלית ופיזיולוגית.
‏שמעי, גברת נוגוצ'י…
‏הרשה לי לעשות זאת.
‏איני יכולה לחשוב על דבר אחר שאוכל לעשות.
‏זו אומנם העבודה שלך, ‏אבל בכל זאת שמרת עליי.
‏סיכנת את חייך.
‏לכן אני רוצה להחזיר לך ‏על ידי מילוי תפקידי.
‏חוץ מזה…
‏לא משנה.
‏בבקשה, תתקשר אליי ‏אם תרצה להגיע למקום כלשהו.
‏בבקשה, אחריך.
‏בבקשה.
‏קח את כל הזמן שתצטרך.
‏לאן הולכים?
‏למלון פארק.
‏בסדר גמור.
‏יש לך דייט?
‏לא.
‏הורינו נפגשים.
‏תשתמש בזה אם תרצה.
‏לעזאזל.
‏- 11 באוגוסט, שבת -
‏קח.
‏תודה.
‏תתכבד.
‏יש לי מסטיק, אם אתה מעדיף. וגם עוגייה.
‏אקח אחת.
‏יש לך במקרה מצפן ופנס?
‏יש לי.
‏בבקשה.
‏אני מצטער.
‏אני ערוכה לכל מקרה.
‏אני רואה.
‏כן.
‏הארומיצ'י, מהר! ‏-מצטער, ישנתי עד מאוחר.
‏אם נעלה על האוטובוס לקושירו בעשר, ‏נגיע לרכבת של 08:01.
‏כשנגיע לשם, נשכור אופניים בתחנה המרכזית.
‏נגיע לאוטורו עד 10:00.
‏אם נחזיר את האופניים עד 16:30, ‏נתפוס את הרכבת של 16:51.
‏חכה, חכה לנו!
‏מתי האוטובוס הבא?
‏בעוד שעה.
‏מה שאומר שלא נספיק להחליף לקו של סנמו.
‏את מתכננת לברוח מהעיר?
‏מה אם ירד גשם?
‏ויש לי גם מצפן, אם נלך לאיבוד.
‏פנס, דוחה חרקים,
‏דוחה דובים,
‏ומנות חירום.
‏אנחנו רק הולכים לפיקניק, לא?
‏תמיד צריך להיערך לתרחיש הגרוע ביותר.
‏בבקשה.
‏מה לגבי תחרות הנאומים?
‏סירבתי לזה.
‏מה?
‏למה?
‏למה שתעשי את זה?
‏כי אין סיכוי שאנצח.
‏מעולם לא הייתי בחו"ל, סתם יצחקו עליי.
‏הפגם היחיד של החברה שלי ‏הוא חוסר הביטחון שלה.
‏"אולי אני אאכזב אותם."
‏את חכמה מדי, אז את חושבת יותר מדי קדימה.
‏צופה מכשולים ומשחקת בהגנה.
‏אבי אמר לי את אותו הדבר.
‏לו היית שחקנית הגנה, היית זוכה בכפפת הזהב.
‏אביך?
‏הפעם האחרונה שראיתי אותו ‏הייתה לפני שלוש שנים.
‏את לא רוצה לפגוש אותו?
‏אימי מעדיפה שלא.
‏בסדר.
‏בואי נלך.
‏לאן?
‏הוא גר באוטרו, נכון?
‏נספיק לחזור בטיסה האחרונה.
‏טיסה?
‏אבל התוכניות שלנו… ‏-אני משנה אותן.
‏בסדר. ‏-בסדר?
‏רגע, חכה. ‏-קדימה.
‏רגע, באמת? ‏-בואי נפגוש את אביך.
‏- מלון פארק סאפורו -
‏- מונית -
‏תודה רבה.
‏שמור על עצמך.
‏הארומיצ'י.
‏מצטער.
‏כולם כאן.
‏רגע.
‏הינה.
‏אבא שלי הסתפר, אבל לדעתי יצא לא טוב.
‏- הוקאידו, אוטרו, ינואר 2007 -
‏בסדר, מוכן.
‏זה היחיד.
‏יאה, אשתו של דוקטור טוגאווה ‏לא אוכלת ממתקים.
‏אני מצטערת.
‏בנוסף… ‏-כן?
‏הראי כבוד מיוחד לאשתו של פרופסור אוקוצ'י.
‏יש לה קשרים חזקים ‏עם האוניברסיטה לרפואה באוטרו.
‏עשי עבודה טובה למען עתידו של צוזורו.
‏כן, גברתי.
‏צוזורו, עליי לנקות עכשיו. ‏-בנוסף,
‏שמתי לך תלבושת למעלה, אז לבשי אותה, בבקשה.
‏כן, גברתי.
‏איך היה בוונציה?
‏מקום נהדר ללכת עם אהוב ליבך.
‏זו עיר רומנטית ככלות הכול.
‏אני מקנאת. ‏-סלחו לי.
‏כמה נחמד, יאה.
‏זה של גוצ'י?
‏באיזו אוניברסיטה למדת?
‏באוניברסיטת טואו, ‏אבל נשרתי מהלימודים כדי ללדת את בני.
‏מה הורייך עושים?
‏אימי עובדת במפעל… ‏-העסק של אימך
‏קשור לתעשייה האווירית, נכון?
‏איזו משפחה בינלאומית.
‏כמה נחמד.
‏גברת סונובה, שמעתי שבנך הבכור בבוסטון.
‏הודות לך ולדוקטור אוקוצ'י.
‏היו לו ציונים טובים. ‏-האומנם?
‏ברוך הבא הביתה.
‏את אמורה לישון.
‏מה לגבי אוכל?
‏אכלתי כבר.
‏היום אימא שלך… ‏-היו לי שלושה ניתוחים מהבוקר.
‏שני גידולים במוח ומפרצת מוחית.
‏אחר כך הייתי צריך להתכונן לכנס.
‏הסיפור שהתכוננת לספר לי חשוב יותר מזה?
‏אני הולך להתקלח.
‏אימא.
‏סליחה, צוזורו. הערנו אותך?
‏בוא.
‏מדהים.
‏נגיע לאוטרו לפני הצהריים.
‏באמת?
‏הינה. ‏-תודה.
‏באתי לכאן פעמים רבות כשהייתי קטנה.
‏כשקיבלתי ציון טוב במבחן, ‏או כשאימי הייתה במצב רוח טוב,
‏קיבלתי משקה וניל בבית הקפה למעלה.
‏באמת?
‏תבטיח לא לצחוק.
‏אף פעם.
‏דיילת?
‏את?
‏זה רעיון נפלא.
‏זה מושלם.
‏כן.
‏תוכלי לעשות זאת.
‏בטוח.
‏אני בטוח בזה.
‏אתה חושב?
‏אני מבינה.
‏- יאה נוגוצ'י. הודעה חדשה -
‏- אבוא לאסוף אותך מחר באותה השעה -
‏- בסדר, תודה -
‏איך זה מרגיש לעוף באוויר לבדך?
‏שמעתי בביה"ח שהיית טייס.
‏מנוע פועל.
‏מסלול 34 רשאי להמראה, קרייר-74.
‏רשאי להמראה. מנוע פועל.
‏עשר-עשר.
‏700, 800, 900, 950, כמעט מוכן.
‏מסלול פנוי.
‏שחרר מעצור עכשיו.
‏שבעים, יש לך אישור.
‏יש לי אישור.
‏יש רק ניסיון אחד להמריא.
‏הסתובב. ‏-מסתובב.
‏לא משנה כמה פעמים חוויתי זאת, ‏הרגע הזה מרגש אותי.
‏היכון.
‏שטח פנוי. חיובי. ‏-היכון.
‏על אף שמדובר בעבר…
‏ערפל ועננים,
‏הרוח ואור השמש,
‏בהמראה הראשונה, כשחושיך מחודדים,
‏אתה עובר חוויה בלתי ניתנת לתיאור.
‏זה מרגיש כאילו העולם מקבל אותך בברכה.
‏עננים שטים,
‏האוקיינוס הכחול,
‏הצבעים המתחלפים באופק האין סופי.
‏- הלוואי שיכולתי להראות לך את זה -
‏יאה נוגוצ'י!
‏מה לגבי החבר שבא איתך?
‏הוא אמר שהוא מעדיף לאכול ‏קיפוד ים וביצי דג מאשר צלופח.
‏אבל צלופח אוכלים בקיץ.
‏תודה שחיכיתם.
‏בבקשה.
‏וואו, נראה טעים.
‏תודה על האוכל.
‏נהדר.
‏זה כזה טעים.
‏הזנב הוא החלק הכי טעים בצלופח.
‏באמת?
‏כן.
‏כמה אקדמאים הוכיחו את זה.
‏אתה תמיד נותן לי את החלקים הטובים.
‏באמת?
‏באמת.
‏צבתות סרטן, שומן הבשר, התותים שעל העוגה…
‏זה מה שהורים עושים.
‏באמת?
‏כן.
‏תודה.
‏לא הייתה לי הזדמנות ‏לתת לך את מתנת הקבלה ללימודים.
‏גינזה?
‏פתחי אותה.
‏עט?
‏עט נובע.
‏מה גרם לעלמה צעירה
‏להתקשר אליי בשבע בבוקר ‏ולעשות את כל הדרך לכאן?
‏אני מתערב שלא סיפרת לאימך.
‏האם טוקיו באמת נחמדה כל כך?
‏כן, היא נהדרת.
‏זו עיר מלאת ניגודים.
‏הגס והמעודן,
‏המושחת והבריא, המוסרי והלא מוסרי,
‏יציבות וטרנדיות.
‏אתה וכנות?
‏הם לא סותרים זה את זה.
‏נסי אותו.
‏אבל מה ארשום?
‏כשאת בודקת עט חדש, ‏תחשבי על משפט שתכתבי למשך שארית חייך.
‏כך יהיה לך קל יותר לדעת ‏מה רמת התפקוד של כל עט.
‏כמו מה?
‏כל דבר.
‏כמו, "שמיים בהירים, יום מבורך."
‏או שיר של באשו.
‏מה אתה היית כותב?
‏- יאה נוגוצ'י -
‏את שמי?
‏המילה היפה ביותר ביפנית.
‏הינה.
‏- הארומיצ'י נמיקי -
‏מה זה?
‏זה סוד.
‏מי זה? ‏-אני לא מגלה.
‏אבל זה לא שם של סתם בחור?
‏זה בסדר, נכון? ‏-לא.
‏אמרת שזה יכול להיות כל דבר. ‏-לא זה.
‏לא קניתי לך את העט בשביל זה.
‏בחייך.
‏- יאה נוגוצ'י. הארומיצ'י נמיקי -
‏בחיי…
‏אז אתה אורמיצ'י?
‏זה הארומיצ'י.
‏הבנתי.
‏אני מבין.
‏מה אתה מחבב ביאה?
‏זה גורל.
‏לא משנה מה כולם אומרים, דעתי לא תשתנה.
‏אפילו לא אבא שלה.
‏וזו הסיבה…
‏שאני רוצה להפוך לאדם טוב עבורה.
‏לאישה שאוהב,
‏ארצה לתת את החלק הטוב ביותר שבי.
‏על אף שאין לי כלום כרגע.
‏אל תגרום לה לבכות.
‏כן, אדוני.
‏רצית לקרוא לי "צבוע" עכשיו.
‏כן.
‏רגע, כלומר…
‏כן.
‏חתיכת…
‏אביך בן אדם טוב.
‏הוא חביב, ידען ורומנטיקן.
‏אבל הוא גם שקרן.
‏לפני שנולדתי, אבי הכניס אישה אחרת להיריון.
‏לדעתי, אימי נכנסה להיריון איתי ‏כדי להחזיר אותו.
‏אבל בסוף הוא לא בחר בה ולא בי.
‏בואי ניפגש שוב.
‏מתישהו בקרוב.
‏בואי נלך ביחד.
‏הוא תמיד הבטיח הבטחות שאינו מסוגל לקיים.
‏בכל פעם, פיתחתי ציפיות,
‏התאכזבתי וחזרתי לחשוב עליה.
‏כמו, "אני מתערבת שהיא מביטה בכוכבים ובנוף
‏"שהוא אמר שהוא רצה להראות לי."
‏אני כבר יודעת.
‏עליי להמשיך הלאה.
‏אבל אני חוששת לאבד אותו יום אחד.
‏אני תמיד מנסה לעצור בעצמי ‏לפני שאני מסבכת את העניינים, או נפגעת.
‏תדעי דבר אחד.
‏אני לא הולך לשום מקום.
‏תמיד אהיה לצידך.
‏מצטער שפספסנו את הטיסה האחרונה.
‏זו לא אשמתך.
‏מוכנה לישון?
‏את בטוחה?
‏ברוכה הבאה הביתה.
‏היי.
‏דיברתי עם אימא של נונקו.
‏אני מצטערת.
‏אז לאן הלכת אחרי ששיקרת לאימך?
‏יאה.
‏עני לי.
‏אני מצטער.
‏אילצתי אותה לבוא.
‏רציתי באופן נואש ‏לראות את דוב הקוטב בגן החיות אשאימה.
‏הבטחת לי.
‏מה היית עושה אם היה קורה משהו? ‏-זה לא ככה.
‏אני ממש מצטער.
‏קודם כול,
‏כנסי פנימה.
‏אימא. ‏-לכי.
‏מהר.
‏- מונית -
‏תן לי לפתוח את הדלת.
‏תודה.
‏מחר באותה השעה זה בסדר?
‏כן.
‏מחר זה היום האחרון בשיקום.
‏באמת? בסדר.
‏אני שמחה לשמוע.
‏ארצה ללכת למקום אחר לאחר מכן.
‏זה בסדר?
‏כמובן.
‏בסדר.
‏לילה טוב.
‏שמור על עצמך.
‏מדהים. תראה כמה קטנה ‏אוניית התענוגות נראית.
‏וואו.
‏מצטער שאילצתי אותך לעבור את כל הדרך הזו.
‏עלית פעם להר טנגו?
‏היו לי שם קריאות מדי פעם.
‏איך היית בתיכון?
‏עשיתי הרבה דברים מטופשים.
‏הייתה ילדה שמאוד חיבבתי.
‏למעשה, רוב שנות התיכון אהבתי אותה.
‏אז? השגת אותה?
‏כמובן.
‏הצעתי לה חברות כמו גבר.
‏"היי חברה שלי."
‏באמת?
‏זו הפעם הראשונה שלי.
‏גם שלי. ‏-באמת? גם שלך?
‏תודה לאל.
‏יש לי חלום.
‏אבל…
‏איזה עולם שוכן מעבר לחלום הזה?
‏פינת רחוב מוארת על ידי תאורת גז?
‏או מנוע קיטור שורק ‏כשהוא חולף על פני תחנה שקטה?
‏התיאורים האלה נשמעים חלומיים,
‏אבל לא, ראיתי אותם.
‏הם קיימים בעולם הספרים.
‏ספרים שאבי שיתף איתי.
‏אני מצטערת.
‏איזו הפתעה.
‏מה? מה זה?
‏לדעתי זה…
‏כשאתה בוכה למראה סרטונים ‏של כלבים שרצים אחרי בעליהם.
‏לאחרונה, אני בוכה מכל דבר.
‏מה איתך?
‏איך היית בתיכון?
‏כבר שכחתי.
‏אני אפילו לא זוכרת מה אכלתי בצהריים.
‏זה נורא.
‏אני מתאר לעצמי שהיית זוהרת.
‏כמו שאת עכשיו.
‏אני עושה את הצעד הראשון שלי ‏אל עבר החלומות האלה.
‏ארוץ הכי מהר שאני יכולה, ‏עם ידיים פרושות לרווחה,
‏אל עבר העולם המנצנץ שממתין לי…
‏באמונה שיום אחד
‏גם אני אוכל לעוף.
‏מושלם.
‏יאה!
‏יאה.
‏זו בתי.
‏בתי.
‏היית נהדרת.
‏אני מנסה לא לחשוב על זה.
‏מה היה בעברי,
‏או מה צופן לי העתיד.
‏אני לא חושבת לוותר ‏על החלום שלי ועל חיי עם צוזורו.
‏עברי המביש, בו לא השגתי כלום.
‏גם אין לי תקוות לגבי העתיד שלי.
‏סיימתי…
‏לפתח ציפיות לקראת שום דבר.
‏אבל אתה יודע…
‏לפעמים במקרה…
‏יש לי הרגשה, תחושה מעורפלת.
‏שבחיי הזניחים וחסרי המשמעות…
‏איפשהו בבסיס העמוק שלהם…
‏איבדתי משהו חשוב במיוחד.
‏הקשיבו.
‏הטיסה הבאה תהיה האחרונה להיום.
‏אנא הגיעו בזמן, אם ברצונכם לעלות עליה.
‏אני מצטערת.
‏שנלך?