NETFLIX-SARJA
HIKARU UTADAN KAPPALEIDEN FIRST LOVE JA HATSUKOI POHJALTA
Mikä tätä liikuttaa?
Tule takaisin tänne.
Sait kiinni!
Minne katosit, Tsuzuru?
Hän katosi. Siinä sinä oletkin. Ihmettelin jo.
Missä hän on?
Täällä. Siinä sinä olet.
Mikä tämä on?
Kuvat ovat erilaisia.
Kengät… -Kengätkö?
Mikä tuo on? Aurinkoko? -Mätiä.
Mätiäkö? Nyt tajuan.
Kotona ollaan. -Tervetuloa kotiin, iskä.
Olen kotona.
Tervetuloa kotiin.
Tässä.
Mitä nämä ovat? -En tiennyt, mistä poika pitäisi.
Tule, Tsuzuru. -Aina yhtä kärsimätön.
En osaa. -Kyllä osaat.
Kokeile tätä. Potkaise!
Osaan potkaista. -Kokeillaan.
En vissiin osaa. -Kokeile tätä.
Anna korvapuikko, Kosshi.
Tuo lisää kahvia.
Pitää kopioida tämä. Vie minut koneelle.
Kosshi! -Nyt ottaa päähän!
Pääsit juuri sairaalasta. Mene kotiin lepäämään.
Istuminen tuntuu mukavimmalta.
Paperi on loppu. -Paperia.
Gokita, joka pidätettiin, oli velkaantunut pahasti.
Hän käytti firman rahoja -
ja aikoi varastaa tuotekehitystiedot.
Niinkö? -Se henkilö, jonka pelastit.
Nainen, joka ajoi taksia. Muistinsa menettänyt ensirakkautesi.
Miten? -Mitä tarkoitat?
Vaaransit itsesi.
Nainen myös itki koko ajan.
Mikset yritä kertoa hänelle, että olitte kerran syvästi rakastuneita?
Teillä oli vakava suhde…
Mitä hyötyä olisi kertoa hänelle nyt?
Muistot vain satuttaisivat häntä.
Eikä kertominen mitään auttaisi.
Taas alkaa sattua. -Lähtisit jo kotiin!
Namiki?
Hei.
Harumichi!
Kuuletko?
Eräs sai juuri erityisiä lisäläksyjä.
Voisiko sen sijaan Noguchi vastata?
Mikä muutti heidän suhdettaan?
Luulen, että se muuttui,
kun Darcy tunnusti rakkautensa.
Oikein hyvä. Mitä muuta opit romaanista?
Aluksi tulos ei ollut loistava,
mutta Darcyn rohkea tunnustus muutti kaiken.
Aivan. Kiitos, Noguchi.
Siirrytään seuraavaan kappaleeseen. Sivu 21, olkaa hyvät.
Halusit jutella.
Opiskelitko jossain ulkomailla? -En todellakaan.
Olen ollut vain Hokkaidolla. -Sinulla on ollut hyvä opettaja.
Isä lähetti Harry Pottereita, kun oli ulkomailla töissä.
Luin joka päivä, koska se oli kivaa, ja lopulta aloin ymmärtää.
Siten ihastuin englannin kieleen. -Ilmanko puhut brittienglantia.
Kesäloman jälkeen on puhekilpailu.
Voisit edustaa kouluamme.
Mitä sanot?
Mitä?
Olen henkilökohtainen kuljettajasi kuntoutuksesi ajan.
Voin hoitaa jalkatyösi.
En voi pyytää sellaista.
Osaan työni. Olen parhaiten tienaavia kuljettajia.
Minulla on laatumerkkikin. -Jopas.
En minä sitä.
Tutkin asiaa netistä. Leikkauksesi jälkeen on mukavinta istua.
Taksillani pääset ovelta ovelle. En ota maksua.
Tämä on taloudellisesti ja fyysisesti paras vaihtoehto.
Kuule, Noguchi. -Anna minun tehdä tämä.
En keksi, mitä muuta voisin tehdä.
Teit vain työtäsi, mutta suojelit minua oman henkesi uhalla.
Haluan korvata sen sinulle tekemällä työtä sinulle.
Sitä paitsi…
Antaa olla.
Soita minulle, kun sinun on päästävä jonnekin.
Sinun jälkeesi. Ole hyvä.
Ole hyvä. Kaikessa rauhassa.
Minne ajetaan? -Park Hoteliin.
Selvä.
Onko sinulla treffit? -Ei.
Vanhempamme tapaavat.
Tässä on peili.
Hitto.
Lataa tästä. -Kiitos.
Tässä on.
Purukumiakin löytyy. Ja Genji-keksejä.
Taidanpa ottaa.
Sattuisiko löytymään kompassia ja taskulamppua?
Löytyy.
Ole hyvä.
Anteeksi. -Olen aina valmistautunut.
Ymmärrän.
Vauhtia, Harumichi! -Nukuin pommiin.
Juostaan Kushiron bussiin, niin ehdimme junaan 8.01.
Vuokrataan terminaalista pyörät ja poljetaan Utoroon kymmeneksi.
Palautetaan pyörät 16.30, niin ehdimme junaan 16.51.
Odottakaa!
Milloin seuraava lähtee? Tunnin päästä.
Myöhästymme Senmōn junasta.
Aiotko häipyä kaupungista?
Mitä jos alkaa sataa?
Kompassi on eksymisen varalta.
Taskulamppu, hyttysmyrkkyä,
karhunkello ja hätämuonaa.
Mehän lähdemme vain piknikille.
Pitää aina varautua pahimpaan.
Tässä.
Entä se puhekilpailu? -Kieltäydyin siitä.
Mitä? Miksi?
Mikset haluaisi? -Koska en takuulla voittaisi.
En ole käynyt ulkomailla. Minulle naurettaisiin.
Tyttöystäväni ainoa vika on itseluottamuksen puute.
Joku muka nauraisi, muka tuottaisin pettymyksen.
Olet liian fiksu ja menet asioiden edelle.
Pelkäät sudenkuoppia ja puolustaudut.
Isä sanoi samaa.
"Voittaisit Kultaisen räpylän, jos olisit koppari".
Isäsi. -Näin hänet viimeksi kolme vuotta sitten.
Etkö halua tavata häntä? -Äiti ei tykkäisi.
Jaaha. Mennään!
Minne? -Isäsihän asuu Otarussa.
Ehdimme kotiin viimeisellä lennolla.
Mutta suunnitelmamme… -Ne muuttuivat.
Odota nyt. Oikeastiko? -Mennään tapaamaan isääsi.
Paljon kiitoksia. -Ole varovainen.
Voi, Harumichi. -Anteeksi.
Kaikki ovat täällä. Odota.
Noin.
Isä kävi parturissa, mutta minusta tukka ei näytä hyvältä.
OTARU, HOKKAIDO TAMMIKUU 2007
Valmista tuli.
Tämä on ainoa…
Togawan vaimo ei syö makeisia, Yae.
Voi, anteeksi.
Ja… -Niin?
Käy tervehtimässä professori Okochin vaimoa.
Hänellä on suhteita lääketieteelliseen tiedekuntaan.
Muista ajatella Tsuzurun tulevaisuutta. -Totta kai.
Minun täytyy siivota, Tsuzuru.
Valitsin sinulle asun. Käy vaihtamassa yläkerrassa.
Kyllä.
Millaista Venetsiassa oli? -Se on hieno kohde rakkaan kanssa.
Kaupunki on niin romanttinen.
Olen kateellinen.
Näyttää kauniilta, Yae. Onko tuo uusi Gucci?
Missä yliopistossa opiskelit?
Toyossa, mutta lopetin kesken, kun sain pojan.
Mitä vanhempasi tekevät?
Äiti on tehtaassa… -Äitisi firma…
Sehän liittyy lentoaseman toimintaan.
Onpa globaali perhe. -Onpa hurmaavaa.
Vanhin poikasi on kuulemma Bostonissa, Sonobe.
Kiitos sinun ja tohtori Okochin.
Hän sai hyviä arvosanoja.
Tervetuloa kotiin. -Menisit lepäämään.
Entä ruoka? -Söin jo.
Tänään äitisi… -Minulla oli kolme leikkausta.
Aivokasvaimia ja valtimonpullistuma. Sitten piti valmistautua konferenssiin.
Onko sinun asiasi tärkeämpi?
Menen kylpyyn.
Äiti.
Anteeksi, Tsuzuru. Herätinkö?
Tule.
Mahtavaa! Ehdimme Otaruun ennen puoltapäivää.
Ihanko totta? Kiitos.
Pienenä kävin täällä usein.
Jos koe meni hyvin tai äiti oli iloinen,
hain limsaa yläkerran kahvilasta.
Niinkö?
Lupaa ettet naura. -En nauraisi.
Lentoemännäksi! Sinäkö?
Hieno idea! Täydellistä.
Onnistut varmasti.
Takaan sen. -Oletko sitä mieltä?
Okei.
YAE NOGUCHI YKSI UUSI VIESTI
HAEN SINUT HUOMENNA SAMAAN AIKAAN
KIITOS
Millaista on lentää?
Kuulin sairaalassa, että olit ennen lentäjä.
Teho.
Kiitotie 34 valmiina lähtöön. Rahtikone 74.
Valmiina lähtöön. Teho. 10-10.
700, 800, 900, 950. Kohta riittävä teho.
Kiitotie vapaa.
Jarrun vapautus.
70, ota ohjaus. -Otin ohjauksen.
Lähtöä ei voi ottaa uusiksi.
Aloita ylösveto. -Ylösveto.
Se hetki on joka kerta yhtä jännittävä.
Nousu.
Ei esteitä. -Nousu.
Se on mennyttä.
Sumu ja pilvet, tuuli ja auringonpaiste…
Lähdön jälkeen aistit ovat terävinä,
ja eteen aukeaa sanoinkuvaamaton näky.
Kuin koko maailma tervehtisi.
Ajelehtivat pilvet, sininen meri,
kalteva ja loputon horisontti.
OLISINPA VOINUT NÄYTTÄÄ SEN SINULLE
Yae Noguchi!
Entä ystävä, jonka kanssa tuli?
Hän halusi merisiiltä ja mätiä.
Mutta ankerias kuuluu kesään.
Kiitos että odotitte.
No niin.
Näyttää herkulliselta!
Kiitos ruoasta.
Tosi hyvää. Niin maukasta.
Pyrstö on ankeriaan paras osa.
Onko? -On.
Joku akateemikko todisti sen.
Annat minulle aina parhaat palat.
Annanko? -Annat!
Ravunsakset, marmorihärän, täytekakun mansikan…
Vanhemmat tekevät niin.
Tekevätkö? -Tekevät.
Kiitos.
En ole antanut sinulle opiskelulahjaa.
Ginzasta.
Avaa se.
Kynä. -Se on täytekynä.
Täytekynä…
Mikä sai nuoren naisen soittamaan aamuseitsemältä tänne tulostaan?
Et varmasti kertonut äidille.
Onko Tokiossa kivaa?
Siellä on ihanaa. Se on vastakohtien sekamelska.
Se on vulgaari ja hienostunut, turmeltunut ja moraalinen.
On pysyvyyttä ja muotijuomia.
Sinä ja vilpittömyys. -Ne eivät ole vastakohtia.
Kokeile sitä.
Mitä kirjoitan?
Kokeile kirjoittamalla lause, jota käytät loppuelämäsi.
Siten näet helposti, toimiiko kynä hyvin.
Mitä kirjoitan? -Mitä tahansa.
Vaikka "kirkas taivas, onnen päivä".
Tai Bashon runo.
Mitä sinä kirjoittaisit?
YAE NOGUCHI
Minun nimeni. -Japanin kauneimmat sanat.
Tässä.
HARUMICHI NAMIKI
Mikä tuo on? -Se on salaisuus.
Onko tuo jonkun pojan nimi? -En kerro.
Eikö tämä ole hieno? Käskit kirjoittaa mitä tahansa.
Tuon takia en ostanut kynää! Kuule nyt.
Jestas.
Sinäkö olet Uramichi? -Nimeni on Harumichi.
Jaahas.
Jaahas…
Miksi pidät Yaesta? -Se on kohtalo.
Kukaan ei voi muuttaa mieltäni.
Ei edes hänen isänsä.
Sen vuoksi haluan olla hänelle hyvä mies.
Haluan antaa rakastamalleni ihmiselle parhaimman osan itsestäni.
Juuri nyt minulla ei ole mitään.
Älä pane häntä itkemään. -En.
Halusit sanoa minua tekopyhäksi. -Kyllä.
Tarkoitan että… Kyllä.
Senkin…
Isäsi on hyvä tyyppi.
Hän on kiltti, tietäväinen ja romanttinen.
Ja valehtelija.
Isä sai lapsen toisen naisen kanssa, ennen kuin synnyin.
Äiti kai hankkiutui raskaaksi vain kostaakseen.
Mutta isä ei valinnut meitä.
"Tavataan taas pian".
"Mennään yhdessä". Isä ei koskaan pitänyt lupauksiaan.
Toivoin turhaan joka kerta. Petyin aina ja mietin sitä toista tyttöä.
Hän varmaan sai katsella isän kanssa tähtiä, jotka minä halusin nähdä.
Tiedän kyllä. Minun täytyy jatkaa elämääni.
Pelkään, että menetän isä joku päivä.
En halua sotkea asioita tai satuttaa itseäni.
Sen voin sanoa.
Minä en lähde mihinkään. Olen aina luonasi.
Missasimme viimeisen lennon.
Ei se ole sinun syysi.
Joko nukutaan?
Oletko varma?
Tervetuloa kotiin.
Hei.
Juttelin Nonkon äidin kanssa. -Olen pahoillani.
Minne oikeasti menit, kun olit valehdellut minulle?
Yae. Vastaa minulle.
Anteeksi.
Pakotin hänet mukaani.
Halusin niin kovasti nähdä Asahiyaman eläintarhan jääkarhun.
Lupasit minulle.
Mitä jos jotain tapahtuisi… -Älä nyt.
Olen pahoillani.
Ensinnäkin sinä menet sisälle.
Äiti! -Mene jo. Vauhtia.
Avaan oven.
Kiitos.
Tulenko huomenna samaan aikaan? -Tule.
Huomenna on viimeinen kuntoutuspäivä. -Niinkö? Selvä.
Mukava kuulla.
Haluaisin käydä eräässä paikassa sen jälkeen. Sopiiko se?
Totta kai.
No niin.
Hyvää yötä. -Samat sanat.
Ole varovainen.
Upeaa! Katso, miten pieneltä risteilyalus näyttää.
Anteeksi, että pakotin sinut tänne.
Oletko ennen käynyt Tengulla? -On ollut ajoja tukikohtaan.
Millainen olit lukiossa?
Tein paljon typeryyksiä.
Pidin paljon eräästä tytöstä. Suurin osa koulusta piti.
Niinkö? Saitko hänet?
Totta kai.
Kysyin häneltä kuin mies: "Oletko tyttöni"?
Ihanko totta?
Olen täällä ensimmäistä kertaa. -Niin minäkin.
Onneksi.
Minulla on unelma. Mutta…
Mitä on maailmassa sen takana?
Kaasulamppu kadunkulmassako?
Vai höyryveturi viheltämässä hiljaisen aseman läpi.
Ne kuulostavat unimaailmoilta,
mutta olen nähnyt ne.
Ne ovat kirjojen maailmoista, jotka isä jakoi kanssani.
Olen pahoillani. Tämä yllätti.
Mitä nyt? -Sama juttu,
kun näkee videon, jossa koira juoksee omistajansa perään.
Olen itkeskellyt viimeaikoina.
Entä sinä? Millainen olit lukiossa?
Olen jo unohtanut. En muista edes mitä söin lounaaksi.
Kamalaa.
Olit varmaan säteilevä. Kuten olet nytkin.
Otan ensiaskeleeni unelmiani kohti.
Aion juosta täysillä kädet auki -
kohti odottavaa kimaltelevaa maailmaa,
sillä uskon, että jonain päivänä,
minäkin pystyn lentämään.
Loistavaa!
Yae!
Hän on tyttäreni.
Pärjäsit hienosti!
En halua ajatella menneisyyttäni -
tai tulevaisuuttani.
En ajattele unelmasta luopumista ja elämääni Tsuzurun kanssa.
Häpeän menneisyyttäni, jossa en saavuttanut mitään.
En odota tulevaisuudeltani ihmeitä.
En enää toivo turhia.
Mutta…
Silloin tällöin…
Minua kalvaa aavistus siitä,
että syvällä tässä merkityksettömässä -
ja vähäpätöisessä elämässäni -
olen menettänyt jotain todella tärkeää.
Huomio.
Seuraava lähtö on päivän viimeinen.
Huolehtikaa, että ehditte ajoissa kyytiin.
Olen pahoillani.
Mennäänkö?
Tekstitys: Juhamatti Lähdesmäki