EN NETFLIX-SERIE
INSPIRERET AF SANGENE "FIRST LOVE" OG "HATSUKOI" AF HIKARU UTADA
Hvad bevæger den her?
Kom tilbage!
Du fik mig!
Hvor blev du af, Tsuzuru?
Han forsvandt! Der var du! Du forskrækkede mig!
Hvor er han?
Her.
Der er du!
Hvad er det?
Billederne er anderledes.
Skoene…
Skoene?
Hvad er det? Solen?
Lakserogn.
Lakserogn?
Jeg forstår, lakserogn.
Jeg er hjemme.
Velkommen hjem, far.
Jeg er hjemme.
Velkommen hjem.
Her.
Hvad?
Hvad er alt dette?
Jeg ved ikke, hvad han vil spille.
Hey, Tsuzuru!
Du er utålmodig som altid!
Jeg kan ikke det her.
Hvad? Jo, du kan.
Og den her?
-Jeg kan. -Spark!
-Jeg kan sparke. -Lad os prøve den her.
-Det kan jeg nok ikke. -Hvad med den her?
Kosshi, vil du tage ørerenseren?
Mere kaffe, Kosshi.
Kosshi, jeg skal kopiere den, skub mig derover.
-Åh! Kosshi! -Hold op! Hvor irriterende!
Du er netop udskrevet fra sygehuset, bare hvil dig derhjemme.
Det er mest behageligt at sidde.
Der er ikke noget papir. Papir.
Papir.
Så Gohita, som blev anholdt, havde åbenbart meget gæld.
Det ser ud til, han brugte firmaets penge
og planlagde at tage deres data og stikke af.
Virkelig?
Den person, du reddede,
var det taxachaufføren fra før?
Din første kærlighed, der mistede hukommelsen?
Hvordan?
Hvad mener du?
Du risikerede dit helbred.
Hun græd også hele tiden.
Hvorfor fortæller du det ikke?
At I to engang var dybt forelskede
og i et seriøst forhold… Av!
Hvorfor skulle jeg fortælle det nu?
Mindet kan såre hende.
Jeg ville uanset ikke kunne gøre noget.
-Det gør ondt igen. -Tag nu bare hjem!
Av.
Hr. Namiki?
Hey.
Harumichi!
Undskyld?
Hey!
Nogen meldte sig lige frivilligt til en særlig hjemmeopgave.
Okay, må jeg få et svar fra fr. Noguchi i stedet for?
Hvad ændrede deres forhold?
Jeg…
Jeg tror, det var,
da mr. Darcy tilstod sin kærlighed.
Meget fint.
Vil du uddybe, hvad du lærte af romanen?
Det umiddelbare resultat var måske ikke godt,
men mr. Darcys tilståelse ændrede alt.
Ja.
Tak, frk. Noguchi.
Lad os gå videre til næste kapitel.
Side 21, tak.
Av!
Du ville se mig?
Har du studeret i udlandet?
Nej.
Jeg har aldrig forladt Hokkaido.
Så havde du en god lærer.
Min far sendte mig Harry Potter.
Da han arbejdede i udlandet.
Jeg læste den hver dag, fordi den var underholdende,
og til sidst kunne jeg forstå den.
Det var sådan, jeg forelskede mig i engelsk.
Intet under, at du taler britisk engelsk.
Der er en talekonkurrence efter sommerferien.
Jeg overvejer at nominere dig som skolens repræsentant.
Hvad synes du?
Øh…
-Øh… Hvad? -Øhm.
Jeg bliver din personlige chauffør, indtil du er færdig med genoptræning.
Brug mig som dine ben.
Nej, det kan jeg ikke bede dig om.
Du skal ikke undervurdere mig, jeg er en af firmaets bedste!
Jeg har fået en udmærkelse!
Åh. Hold da op.
Det er ikke problemet.
Jeg slog det op på internettet,
og det mest behagelige er at sidde efter operationen.
Med min taxa kommer vi fra dør til dør.
Og du skal ikke betale.
Det er den mest økonomiske og fysisk fornuftige mulighed.
Hør, frk. Noguchi…
Vil du ikke nok lade mig?
Jeg kunne ikke finde på andet at gøre.
Det var måske dit job, men du beskyttede mig.
Risikerede dit liv.
Derfor vil jeg gengælde ved at gøre mit job for dig.
Desuden…
Lige meget.
Øh…
Bare ring til mig, hvis du vil et sted hen.
Efter dig!
Kom nu.
Tag den tid, du har brug for.
Hvor skal vi hen?
Park Hotel.
Så gerne.
Er det en date?
Nej.
Vores forældre skal mødes.
Brug dette, hvis du vil.
Pokkers…
Værsgo.
Tak.
Også dem.
Jeg har også tyggegummi. Og Genji-tærte.
Så tager jeg en.
Har du tilfældigvis et kompas og en lommelygte?
Det har jeg.
Værsgo.
Undskyld.
-Jeg er altid forberedt. -Javel.
Ja.
-Skynd dig! -Undskyld, jeg sov over mig!
Vi tager bussen til Kushiro fra 22 og så toget 8:01.
Så lejer vi cykler ved terminalen…
Vi er i Utoro klokken ti!
Hvis vi afleverer cyklerne 16:30, kan vi nå toget 16:51.
Vent på os!
Hvornår er den næste?
Om en time.
Så når vi ikke forbindelsen til Senmou.
Vil du stikke af?
Hvad nu, hvis det regner?
Jeg har også et kompas, hvis vi farer vild,
en lommelygte, insektspray,
bjørneafskrækker
og nødrationer.
Vi skal bare på en picnic, ikke?
Man må altid forberede sig på det værste.
Her.
Hvad med den talekonkurrence?
Jeg sagde nej tak.
Hvad?
Hvorfor?
Hvorfor gjorde du det?
For jeg kunne jo ikke vinde.
Jeg har aldrig boet i udlandet, de ville bare le ad mig.
Min kærestes eneste fejl er hendes manglende selvtillid.
"De kunne le ad mig, hvis jeg gør det."
"Jeg kan skuffe dem."
Du er for klog, så du tænker for langt frem,
forudser fælder og er i forsvar.
Det sagde min far også.
"Hvis du spillede ude, ville du vinde den Gyldne Handske."
Din far?
Jeg så ham sidst for tre år siden.
-Vil du ikke se ham? -Min mor kan ikke lide det.
Okay.
Kom så!
Hvorhen?
Han bor i Otaru, ikke?
Vi kan tage det sidste fly tilbage!
Fly?
-Men vores plan… -Jeg ændrer planen!
-Okay! -Virkelig?
-Vent lidt. -Kom nu!
-Mener du det? -Lad os besøge din far!
OPTAGET
Mange tak.
Pas på dig selv.
Åh, Harumichi.
Undskyld.
Alle er her.
Vent.
Sådan.
Min far har fået ny frisure, men jeg synes, den er grim.
HOKKAIDO, OTARU, JANUAR 2007.
Okay, færdig.
Det er den eneste…
Yae, dr. Togawas kone spiser ikke slik.
Åh. Jeg beklager.
-Desuden… -Ja?
Vær meget respektfuld overfor professor Okochis kone.
Hun har forbindelser til Otaru Medicinske Universitet.
Gør en god indsats for Tsuzurus fremtid.
Javel.
-Tsuzuru, jeg må rydde op nu. -Desuden…
Jeg har valgt tøj til dig ovenpå, vær venlig at skifte til det.
Javel.
-Hvordan var Venedig? -Et dejligt sted at være med sin elsker.
Det er trods alt en romantisk by.
-Jeg er jaloux. -Undskyld mig.
Hvor bedårende, Yae.
En ny Gucci?
Hvor gik du på universitetet?
Touoh Universitet, men jeg droppede ud for min søn.
Åh.
Hvad laver dine forældre?
-Min mor arbejder på en fabrik… -Din mors forretning…
Den har forbindelse til luftfartsindustrien, ikke?
Jamen dog, en global familie.
Vidunderligt.
Fru Sonobe, jeg har hørt, din ældste søn er i Boston.
Takket være dig og dr. Okochi.
-Han fik gode karakterer. -Gjorde han?
Velkommen hjem.
Du burde være i seng.
Hvad med mad?
Jeg har spist.
-Så i dag var din mor… -Jeg havde tre operationer fra morgenen.
To hjernetumorer og en aneurisme.
Så skulle jeg gøre klar til en konference.
Er det, du vil fortælle, vigtigere end det?
Jeg går i bad.
Mor.
Undskyld, Tsuzuru, vækkede vi dig?
Kom.
Fantastisk!
Vi kan nå til Otaru før 12.
Virkelig?
-Her. -Tak.
Jeg kom her meget, da jeg var lille.
Når jeg fik en god prøvekarakter, eller når min mor var i godt humør.
Jeg fik en cream soda på caféen ovenpå.
Virkelig?
Lov ikke at le.
Aldrig.
Stewardesse?
Dig?
Det er en fantastisk idé!
Det er perfekt!
Ja.
Det kan du godt.
Helt klart!
Jeg lover.
Tror du?
Jeg forstår.
YAE NOGUCHI EN NY BESKED
JEG HENTER DIG VED SAMME TID I MORGEN
OKAY, TAK
Hvordan er det at flyve gennem luften alene?
Jeg hørte på hospitalet, at du var pilot.
Fremdrift sat.
Landingsbane 34 clear for takeoff, Carrier-74.
Clear for takeoff. Fremdrift sat.
Ti-ti.
700, 800, 900, 950, næsten nok kraft.
Landingsbane clear.
Slip bremsen nu.
70, du har roret.
Jeg har roret.
Man kan ikke gøre en takeoff om.
-Start rotation. -Roterer.
Uanset hvor mange gange, jeg prøver det, er det øjeblik spændende.
Landingshjul op.
-Fri af banen. Positiv. -Landingshjul op.
Selvom det er i fortiden…
Tåge og skyer,
vinden og sollyset,
når man letter med sanserne skærpede,
ser man et ubeskriveligt landskab.
Det føles, som om verden byder dig velkommen.
Drivende skyer,
det blå hav,
graderingen af den endeløse horisont.
JEG VILLE ØNSKE, JEG KUNNE HAVE VIST DIG DET
Yae Noguchi!
Hvad med den ven, der kom med dig?
Han ville hellere spise søpindsvin end ål.
Men ål hører til sommeren!
Tak, fordi I ventede.
Nu skal vi se!
Hold da op, det ser lækkert ud!
Tak for maden.
Hvor er det godt.
Det er utrolig lækkert.
Halen er den bedste del af ålen.
Er det sandt?
Ja.
En akademiker beviste det.
Du giver altid mig den bedste del.
Gør jeg?
Det gør du!
Den marmorerede del af bøffen, jordbærret på kagen…
Det gør forældre.
Gør de?
Ja.
Tak.
Jeg fik aldrig givet dig din optagelsesgave.
Ginza?
Åbn den.
En pen?
En fyldepen.
Så hvad fik en ung dame
til at ringe til mig klokken syv og rejse hele den lange vej?
Sagde du det til din mor?
Er Tokyo virkelig så skøn?
Ja, vidunderlig.
Der er mange selvmodsigelser.
Vulgært og raffineret,
fordærvet og sundt, moralsk og umoralsk,
stabilitet og bubble tea.
-Dig og oprigtighed? -De er ikke selvmodsigende!
Prøv den.
Hvad skal jeg skrive?
Beslut dig for en sætning, du vil bruge til at teste nye penne.
Så er det lettere at se, hvordan de er.
Som hvad?
Hvad som helst.
"Klar himmel, god dag." Eller et digt af Basho!
Hvad skriver du?
YAE NOGUCHI
Mit navn?
De smukkeste ord på japansk.
Her.
HARUMICHI NAMIKI
-Hvad er det? -En hemmelighed.
-Hvem? -Det siger jeg ikke.
Det er ikke en fyrs navn?
-Det er okay, ikke? -Nej!
-Du sagde hvad som helst! -Ikke det!
Jeg købte ikke den pen til det!
Kom nu…
YAE NOGUCHI HARUMICHI NAMIKI
Hold nu op.
Så du er Uramichi?
Harumichi.
Jeg forstår.
Jeg forstår…
Øh…
Hvad kan du lide ved Yae?
Det er skæbnen.
Lige meget, hvad andre siger, ingen får mig til at skifte mening.
Ikke engang hendes far.
Det er derfor…
Jeg vil være en god mand for hende.
Til den, jeg elsker,
vil jeg give den bedste del af mig selv.
Selvom jeg ikke har noget nu.
-Hun må ikke græde. -Javel.
Du skulle til at kalde mig en hykler.
Ja.
Jeg mener…
Ja.
Din lille…
Din far er en god mand.
Han er venlig, klog og en romantiker.
Men også en løgner.
Før jeg blev født, gjorde min far en anden kvinde gravid.
Jeg tror, min mor blev gravid for at prøve at få ham tilbage.
Men han endte med ikke at vælge os.
"Lad os ses igen."
"Snart."
"Lad os tage på tur."
Han lovede altid noget, han ikke kunne holde.
Hver gang ville jeg håbe,
blive skuffet og tænke på hende igen.
"Hun ser sikkert på de stjerner og de landskaber,
han sagde, han ville vise mig."
Jeg ved det.
At jeg må komme videre.
Men jeg er bange for at miste ham en dag.
Jeg prøver altid at stoppe mig selv, før det går galt, eller jeg bliver såret.
Du skal vide dette.
Jeg går ingen steder.
Jeg er på din side.
Jeg er ked af, vi missede flyet.
Det er ikke din skyld.
Skal vi sove?
Er du sikker?
Velkommen hjem.
Hej.
Jeg talte med Nonkos mor.
Beklager.
Hvor tog du hen, efter du løj for din mor?
Yae.
Svar mig.
Undskyld.
Jeg tvang hende med.
Jeg ville virkelig gerne se isbjørnen i Asahiyama Zoo.
Du lovede mig.
-Hvad nu, hvis der var sket noget? -Sådan er det ikke.
Jeg er ked af det!
For det første,
ind med dig.
-Mor! -Gå nu.
Skynd dig.
OPTAGET
Lad mig åbne døren.
Tak.
Passer det med samme tid i morgen?
Ja. I morgen er sidste genoptræning.
Er det? Okay.
Det er jeg glad for at høre.
Jeg vil gerne et sted hen bagefter. Er det okay?
Selvfølgelig.
Okay.
Godnat.
Pas på dig selv.
Fantastisk! Se, hvor lille Diamond Princess ser ud!
Hold da op…
Jeg er ked af, jeg slæbte dig med hele vejen.
Har du været på bjerget?
Kun ved foden for at hente nogen.
Hvordan var du i skolen?
Jeg gjorde mange dumme ting.
Der var en pige, jeg kunne lide.
Faktisk kunne hele skolen lide hende.
Og? Fik du hende?
Selvfølgelig.
Jeg spurgte hende som en mand.
"Vær min pige."
Virkelig?
Min første gang.
-Også mig. -Virkelig? Også for dig?
Gudskelov.
Jeg har en drøm.
Men
hvilken verden ligger udenfor den drøm?
Et gadehjørne belyst af en gaslygte?
Eller et damplokomotiv, der fløjter på en tom station?
Det lyder måske som fantasiverdener,
men nej, jeg har set dem.
De findes i bøgernes verden.
Som min far delte med mig.
Undskyld.
Det kom bag på mig. Hvad er det her?
Jeg tror, det er,
som når man græder af videoer af hunde, der løber efter ejeren.
Jeg har let til tårer for tiden.
Hvad med dig?
Hvordan var du i skolen?
Øh…
Det har jeg allerede glemt. Jeg husker ikke, hvad jeg fik til frokost.
Frygteligt.
Jeg tror, du var strålende.
Som du er nu.
Jeg tager mine første skridt mod disse drømme.
Jeg vil løbe så hurtigt, jeg kan med åbne arme
mod den glimtende verden, der venter mig…
…i troen, at en dag
vil jeg også kunne flyve.
Perfekt!
Yae!
Det er min datter.
Min datter.
Du gjorde det godt!
Jeg vil ikke tænke på det.
Hvad min fortid var…
…eller min fremtid kan være.
Jeg tænker ikke på at opgive min drøm og mit liv med Tsuzuru…
Min skamfulde fortid, hvor jeg ikke opnåede noget.
Jeg har heller intet håb for min fremtid.
Jeg er færdig med…
…at håbe forgæves.
Men du ved…
…nogle gange…
…får jeg en fornemmelse, en svag følelse.
I mit uvæsentlige og ubetydelige liv,
dybt i dets kerne…
…at jeg har mistet noget utrolig vigtigt.
Jeres opmærksomhed.
Næste afgang er dagens sidste.
Sørg for at komme til tiden, hvis I vil ombord.
Undskyld.
Skal vi gå?
Tekster af: Satine von Gersdorff