EN NETFLIX-SERIE
INSPIRERT AV SANGENE "FIRST LOVE" OG "HATSUKOI" AV HIKARU UTADA
Én.
To.
Tre.
Fire.
Fem.
Seks.
-Hallo. -Noguchi?
-Hvordan visste du det? -Er det ikke åpenbart?
-Riktig. -Ja.
Hvor skal vi i morgen? Hvor du vil.
Hallo? Akemi?
Vet du at… Hva er galt med telefonen?
Hallo, Akemi?
Jeg snakker i telefonen!
Beklager. Det var mamma.
Det går bra. Så, i morgen.
-Hallo? -Beklager.
Jeg møter deg ved inngangen til parken i morgen klokken 11.
Ok. Greit.
-God natt. -God natt.
"God natt."
God natt.
Ja? Kommer.
-Hei. -Hei, pakke til deg.
-Signer her. -Ok. Her?
-Takk. -Takk skal du ha.
GÅ PÅ DATE EN GANG IBLANT. -TSUZURU
Hallo?
Jeg tror jeg har glemt noe i en av taxiene deres.
Det var en gul taxi. Jeg tror sjåføren var en kvinne.
Ingen kvinnelige sjåfører?
Jeg skjønner. Greit, takk.
-Du er mye staere enn du ser ut som. -Hold kjeft.
-Og det kommer fra en snushane. -Ikke få meg til å fremstå som pervers.
Trådløs kommunikasjon er den beste hobbyen.
-Det er en romantisk utveksling. -Hva snakker du om?
Hun er tilbake. Selv om jeg nettopp advarte henne.
Jeg kan gå.
Hei. Hei!
Beklager.
-Det går bra. -Jeg er sen.
Så søt.
-Vil du ha litt drikke? -Takk.
Drikker du?
-Ja, jeg kan drikke. -Jaså?
-Skål. -Skål.
Takk for i dag. Skål.
Makiyama, prøv å spise det bare med salt først.
Greit.
Hjernekirurger er verst. De tror de er konger.
Hva er galt med litt saus?
Chiba. Ikke bland wasabi i soyasausen.
Han må være et helvete å leve med, Mitsuka.
-Vel. -Hvordan møtte du kona di?
-På en jævla fest. -Hva?
Han hadde en operasjon og kom to timer for sent,
og rappet den vakreste jenta der.
Du starter med målet ditt og jobber deg bakover.
Makiyama. Hurtighet er nøkkelen ved operasjoner og kvinner.
Ok.
Ikke ødelegg det denne gangen. Du har en vakker, ung kone.
Jeg har lært.
Takk for maten.
-Angående neste lørdag, Tsuzuru… -Jeg vet, professoren kommer klokken fem.
Ja.
Dr. Okochi tok meg under sine vinger. Hør på rådene hans.
Han kommer helt hit for å møte deg, så vær høflig.
Greit.
Er vi ferdige? Jeg har lekser.
Sørg for å gjøre leksene dine, du også, Makiyama.
Å? Ok.
-Skål. -Skål.
Takk.
-Hva? -Hæ?
-Går det bra? -Ja, fint.
Har du sett en blå hårstrikk blant hittegodset?
Nei. Det har jeg ikke sett.
Ok.
Forresten, kan den tingen fange opp signaler?
Hva?
-Vær så snill, ikke. -Hva?
Si at du ikke tenker å tyvlytte på de utallige taxi-sambandene
for å lete etter en du så som kan være din første kjærlighet.
Er du seriøs?
-Er det mulig eller ikke? -Det er mulig.
Men det er som å finne nåla i høystakken. Og man hører ikke alt.
-Bare si hvordan. -Ikke rør den!
-Du kjenner ikke igjen stemmen hennes. -Jo!
Hvis jeg hører den.
Greit.
Det er tross alt bare to millioner mennesker i denne byen.
Kanskje du finner henne hvis det er skjebnen.
Vi bare hører. Du må ikke misbruke dette, ok?
Den er ikke på. Du må skru den på.
Ja!
Jippi!
-Yae, du har blitt god! -Jeg har sett på YouTube.
Det var Ritsuko Nakayamas stil da hun fikk perfekt spill i 1970.
Har det skjedd noe? En mann?
Vel…
-Mr. Outaro? -Ja?
-Jeg kommer etter deg. -Skal vi øve i helgen?
Urabe Outaro, med et gjennomsnitt på 193, kan gi deg privattimer.
Ok. Det hadde vært hyggelig.
-Ms. Noguchi! -Ja?
Er du ved Hinode-bygget om ti minutter?
Ja.
Vent litt.
-Takk, da drar jeg! -Sa du ja?
-Der var du heldig, gutt! -Noe bra skjedde der.
Gratulerer.
Jeg hørte noe!
Du vet at du kan bli skuffet hvis dere faktisk møtes?
Hun var din første kjærlighet, kanskje du romantiserer det.
Hvis hun gikk på trinnet ditt, har hun blitt eldre, akkurat som deg…
-Vær stille. Gå vekk. -Greit.
-Shiraishi-bygningen, ikke sant? -Angående bilen…
Trafikkinformasjon. Minamikujo-bashi. På grunn av et trafikkuhell…
Jeg kan være der om åtte minutter.
-Ok. -Jeg drar til Park Court…
Vær så god.
Ta omveien.
-Hallo. Angående kunden med reservasjonen… -Bilen er på Kanjo-dori…
-Nummer 115, jeg drar til… -Namiki!
Jeg er her.
Er det rart?
Sjansen for at to mennesker med noe til felles møtes,
sies å være 200 000 til én.
Klar?
Og for å lære noen å kjenne, er det to millioner til én.
Å komme nærmere enn det er 20 millioner til én.
Noen å kalle en venn er 200 millioner til én.
Og en bestevenn er to milliarder til én!
Og så…
…når det kommer til å møte sjelevennen din.
-Ja. -Den sannsynligheten er…
Kom her!
Seks milliarder til én!
Hvis du tenker at du lever i 80 år, og regner med sannsynligheten for å bli født,
og sannsynligheten for at foreldrene dine møtes…
Glem de detaljene.
Alt i alt
er det et utrolig mirakel!
Helt klart. Et utrolig mirakel!
Én gang til.
232, mottatt.
Det kaos på Kita Hachi-jo. Si til dem at det vil ta 15 minutter.
Takk.
-Kosshi! Våkn opp, Kosshi! -Beklager!
Mr. Outaro? Hva?
Nei. Det går fint!
Jeg skadet meg mens jeg øvde til treningstimen vår.
Legen sa jeg ikke kan bowle på en måned.
-Du blir våt. -Det går fint.
Går det bra med deg?
Det går helt fint. Det er bare en betennelse.
Det går helt fint. Det går bra, men…
Helvete. Jeg har alltid vært sånn.
Jeg gledet meg sånn til skoleturen, at jeg brakk beinet den dagen.
Jeg ble syk før universitetstesten. Jeg roter det alltid til når det gjelder.
"Uflaks og lidelse", det er Urabe Outaro.
For det første regner det. Så mistet jeg brillene på vei ut.
Beklager å ødelegge fridagen din.
Jeg skulle ha invitert deg på lunsj, men det er vel ikke så mye åpent nå.
Hva om vi leker en lek der vi sier det motsatte av det vi tenker?
Hva?
Regnet
har gjort meg søkkvåt, og det føles så bra!
Vent!
Himmelen er så klar, huden min føles så fuktet,
slår to fluer i en smekk!
-Din tur! -Jeg vet ikke!
Selv om noen stjal paraplyen min i butikken,
er jeg glad den er til nytte for en jævel der ute!
Ja! Gi meg mer!
Armen min er hoven!
Det beviser at jeg ikke er død.
-Urabe! -Takk skal du ha!
KEISEI TRANSPORT
Unnskyld. Eh…
Jeg ser etter en kvinnelig sjåfør som jobber her.
-Mener du Yae? -Ja, det stemmer.
Er hun her?
La meg sjekke.
Nei, hun har fri i dag.
Skjønner.
YAE NOGUCHI
Unnskyld, hva vil du henne?
Ikke noe, det går fint. Takk.
Vær så god.
-Ta reken. -Jeg liker ikke reker.
Hva? Det er jo så godt.
Da jeg var liten,
var det en kreps som nesten spiste nesen min.
Jeg hater reker, og de hater sikkert meg også.
-Da tar jeg den. -Vær så god.
Bra.
Hvordan havnet du i Keisei?
-Jeg studerte mokkan på universitetet. -Mokkan?
Å ja. Mokkan
er gamle tretavler som ble brukt som notatblokker.
Kanskje ikke overraskende at det ikke hjalp meg med å få en jobb.
Du og jeg, vi er den tapte generasjonen.
Jeg hadde hundrevis av mislykkede intervjuer.
De sa at jeg ikke anstrengte meg nok.
Jeg skjønner.
Til slutt fikk jeg et tilbud hos et firma,
og jeg ble satt til å fortelle ansatte som var 30 år eldre enn meg,
at de fikk sparken.
Den dagen jeg kjøpte pendlerbillett for et halvt år,
ser jeg navnet mitt på siste side av oppsigelseslisten.
Men jeg føler at denne jobben er perfekt for meg.
I en taxi hører man kundenes ekte stemmer.
Takk.
Grunnen til at jeg liker mokkan,
er at de ikke er ment for fremtidige generasjoner å se.
Derfor kan man høre de ekte stemmene til anonyme folk fra fortiden.
"Kona lager dårlig mat."
"Sjefen er streng."
Forfatterne trodde sikkert ikke de skulle ble gravd opp lenge etterpå.
Nettopp.
Kanskje jeg skal prøve. Å smake reker.
Er du sikker?
Med hendene.
-Da gjør jeg det. -Ok.
Hvordan var det?
Jeg hater det ikke.
Det var ganske godt.
Hva med deg? Hvorfor ble du taxisjåfør?
Det er ikke så mye å snakke om.
Ikke det? Det er sikkert noe der.
En hendelse som påvirket livet ditt. Som et skjebnesvangert møte.
Folk formes av minner og møter.
Det er bare et resultat.
Møter er bare tilfeldigheter. Jeg tror ikke på skjebnen.
Skjønner.
Hva da med Titanic?
-Jack var den spesielt utkårede for Rose. -Beklager, jeg har ikke sett den filmen.
-Kan jeg få en til? -Greit. En øl til, takk.
Velkommen hjem.
Hvorfor gråter jeg så mye når jeg vet det synker?
Hvor har du vært?
Bare ute.
Still dere i én kø, så vises dere straks inn.
Dere som skal se Titanic, still dere fremst.
Vær vennlig og ha billettene klare.
-La oss se Armageddon i stedet. -Kan vi ikke bare se denne?
-Du har sett den fem ganger. -Jeg gråt nesten hele filmen.
Hvordan kan du gråte når du vet det synker?
Jeg liker det jeg liker.
Dere som skal se Titanic, ha billettene klare.
Åpne øynene.
Jeg flyr, Jack!
-Jeg gjør det aldri! -Kom igjen!
-Nei! -Jo!
Skynd deg!
Kom igjen.
Åpne øynene.
Jeg flyr, Jack!
-Folk stirrer på oss! -Å nei! Folk stirrer!
Du kan ikke være her.
-Den ble mistet her, eller hva? -Nei.
-Jeg tar den. -Nei takk.
-Hvorfor ikke? Kom igjen. -Nei, du tar feil.
Hun kommer ikke i dag.
Du burde komme hit når jeg er på vakt.
Det er ikke helt sikkert, men prøv lørdag kveld.
Men ikke skulk skolen. Da ender du opp som meg.
Vårt siste kyss
Smakte av sigaretter…
Her.
Er du sikker? Her.
…en bitter smak
På denne tiden…
Hører du på den igjen?
Vel…
Jeg liker det jeg liker.
Og hvem du vil tenke på
Du vil alltid være min elskede
Hvis jeg en dag forelsker meg i noen igjen
Skal jeg huske å elske Du lærte meg hvordan
Du vil alltid være den ene
Det er fortsatt en trist kjærlighetssang
Til jeg kan synge en…
-Smaker som sigaretter. -Kall det "aroma".
Tsuzuru! Kom og hils på dr. Okochi.
Tsuzuru?
Tsuzuru!
Hei. Skriv deg inn, er du snill.
Jeg skal til første etasje.
Harumichi!
Jeg ble nesten avslørt av en vaktmester.
Mr. Nagato? Med hestehalen?
Ja, han hadde hestehale. Fant du hårstrikken min?
Apropos det.
Denne karen… Hva var navnet ditt igjen?
Tsuzuru. Tsuzuru Kosaka.
Jeg heter Uta. Jeg er 16.
Jeg danser, men jeg hater å sette meg selv i bås.
Om jeg måtte kalle meg noe, er jeg vel en ekspresjonist.
Du ser opp til Sayoko Yamaguchi,
du er hekta på 90-talls-stiler du har sett på YouTube
og du klipper luggen din for kort.
Er du en stalker?
Jeg følger deg på Instagram. Kontoen min heter ourson627.
Er det sant? Ourson?
Han som alltid liker innleggene mine først?
Takk, Tsuzuru!
Jeg skjønner ingenting, men gratulerer!
Søren, jeg må komme meg på jobb. Når kan jeg komme igjen?
Torsdag. Hestehalen er her på dagtid, så kom om kvelden.
Ok. Takk.
Munnen din er åpen.
Jeg er hjemme.
Hvor har du vært? Du lot dr. Okochi vente!
Unnskyld!
-Vi er ikke ferdige her, Tsuzuru! -Unnskyld for at jeg sviktet!
Gå ut fra at kvadratroten av to er et rasjonelt tall.
Med andre ord, tenk at kvadratroten av to er lik b dividert med a.
Unnskyld.
Kvadrer begge sidene og du får at to er lik b i andre over a i andre.
Så 2a i andre er lik b i andre.
Se på den som én.
Siden det er to på venstresiden, er det et partall,
så b i andre også et partall.
Da er b er et partall, men…
Tsuzuru.
Tsuzuru? Det er middag.
Tsuzuru. Middag.
Ok.
GJØR SÅ GODT DU KAN I DAG!
DU ER IKKE NØDT TIL Å HØRE PÅ DEN, MEN HER.
MAMMA ÉN NY BESKJED
DEN ER FANTASTISK! SÅ RØRENDE!
JEG KAN IKKE VÆRE DEN ENESTE SOM FÅR HØRE DEN, ALLE MÅ FÅ HØRE!
Hvordan går det?
Brennhett.
Der ser du!
Hva? Ser det rart ut?
Vent!
Hva er det? Si det.
Sangen din, "The cruellest month". Jeg elsket den.
-Jeg likte også… -"Kyuso no yume"?
-Hvordan visste du det? -Det var åpenbart.
Hva? Det mener du ikke.
Jeg likte den andre også. Vent, ikke si det.
"Planetes."
Du er så enkel.
Søren.
Hvordan var det å møte henne?
Fantastisk. Om det fantes en knapp for det, hadde jeg trykket 1 000 ganger.
Så mange?
Takk!
Navnet mitt.
Det var første gang jeg ble glad for å høre noen si navnet mitt.
Hvorfor kalte du meg Tsuzuru?
Det sies at barn manifesterer sitt eget navn.
Kanskje det er forklaringen. Jeg visste det første gangen jeg så deg.
Jeg skjønner.
-Hva tar du? -Hjemmelaget tiramisu.
Tiramisu høres godt ut.
Men affogato er også godt.
-Øver hun ikke i dag? -Jo, men det går fint.
-Sikker? -Jeg er med deg i dag.
Det er en film jeg har lyst til å se, så dra, du.
-Nå? -Ja.
Jeg har lyst til å se den… Du vet.
A…
Avengers!
-Seriøst? -Seriøst.
Jeg henter deg klokken ni. Dra og ha det gøy.
Greit? Kom deg av gårde.
Dra nå!
Husk å ta med sekken din.
-Hva hører du på? -Ingenting.
-Vis meg neste gang. -Ok.
Hva er det?
Her borte!
Harumichi. Dette er moren min.
-Det er han jeg snakket om. -Hyggelig. Jeg er moren til Tsuzuru.
Takk for at du har passet på Tsuzuru.
Harumichi?
Unnskyld. Hei.
Vi ses, Harumichi.
-Hvordan var Avengers? -Alle døde.
Hva? Døde de?
Tekst: Hilde Turkøz