БОЖІ КРАПЛІ
Пересунь ліжко.
Покладімо постіль на підлогу.
Пане Томіне!
Пане Томіне, ви тут?
Пане Томіне!
Можна з вами хвилинку поговорити?
Я знав, що цей день настане.
Я відчуваю полегшення.
Я завжди боявся.
Відколи Іссе був ще малий.
Люди могли подумати, що в нього не японські риси,
й пліткували б, що він напівкровка.
Боявся, що колись...
Дізнаються, що його батько - іноземець?
Ні.
Річ не в Іссе.
Я боявся, що люди пліткуватимуть у мене за спиною.
Говоритимуть, що я не рідний батько.
Що я самозванець.
Його рідний батько...
Коли діти ростуть, оточені любов'ю...
вони стають упевнені в собі
й уміють долати труднощі.
Я зробив усе, що міг.
Ви зробили навіть більше.
Маєте пишатися собою.
Та Іссе.
Як він?
Як пройшло змагання?
Він дуже старається.
Зрозуміло, що йому важко.
Але він настроєний рішуче.
Ви з ним зустрічаєтеся?
Розумію.
Подбайте про нього.
Син любить вас.
Дуже.
Я піду.
У мене...
Ось.
Вона ж ваша, так?
Ну...
Прокляття! Чорт!
Чорт, чорт!
Чого ти вчора гуляв надворі?
1990 рік був дуже сонячний.
Хотів подивитися на розташування виноградників,
побачити, де яка сторона світу.
Спробувати на смак ґрунт, відчути, які в ньому мінерали.
Мурведр тут дуже насичений, тобі не здається?
А в Сіра стільки сонця,
що він майже не кислий.
Пані Лежер, пане Томіне,
у вас залишилася година.
Вийду подихаю.
Не хочете спробувати?
Ні. І так добре.
Я офіційно оголошую випробування завершеним.
No 1
No 2
На завтра підтвердили наш рейс у Токіо.
Добре.
Хотів запропонувати, якщо бажаєте,
повечеряти сьогодні всім разом.
Я б хотів приготувати вечерю, щоб подякувати вам за гостинність.
Знаєте, де я можу тут порибалити?
Так. Але...
може, оберете щось простіше, і...
Хай там як, у мене немає рибальських...
- Снастей. - Так.
Це не проблема.
Він справді вважає, що впіймає...
Не може бути!
- Повірити не можу! - Ого.
Оце так.
Я цього не очікувала.
Чого саме?
Усього цього.
Його.
Він міг забрати собі спадок, але хотів заслужити перемогу.
Божевільний. Хто так робить?
Він ніколи не втрачає голову.
Завжди точно знає, хто він. І йому так комфортно.
Я захоплююся ним.
Він трохи дратує, але, здається, мені подобається.
А ще - ти.
Тримай себе в руках.
Після останньої закоханості я оговтувалася три роки.
Тож вибач, якщо для мене це чутлива тема.
Поки ти говоритимеш з дружиною про красу вин,
я тужитиму, не вилізаючи з-під ковдри.
Може, я залишу тебе собі як коханку.
Послухай мене.
Ніколи. Чуєш? Ніколи.
Із Жульєт усе закінчено.
Я порвав з нею.
І ти тільки тепер кажеш?
Через ті правила мені не можна було говорити...
Та ну... Ти!
Ось вино, обране Александром Лежером.
Вино-загадка.
Зачекайте. Я сам визначу. Зрештою, це ж моє вино.
Авжеж.
Ось.
От козел.
Ні, я... не про вас.
Я про Александра.
Бо він обрав Шатонеф дю Пап.
Тринадцять сортів винограду.
Тринадцять. Надзвичайно важко знайти правильну пропорцію.
1990 рік?
Так.
Неймовірний урожай. Хочете спробувати?
Давайте.
- Добре. Чому ні. Дякую. - Гм?
Тримайте.
Дякую.
Як вам?
О боже. Дуже добре.
У вас найкраща у світі робота, пане Шасанґр.
Просто Філіп.
Ви готові?
- Так. Авжеж. - Що ж.
Перший кандидат.
Другий кандидат.
Зовсім непогано.
Ці діти дуже талановиті. Правда?
Якби ж я мав хоч третину їхнього таланту в їхньому віці.
Неймовірно.
Треба поставити оцінку.
Мені дуже не хочеться.
Я розумію. Не хотів би бути на вашому місці.
Перший кандидат.
Другий кандидат.
Ось.
Поставив.
Ненавиджу його.
Ви часто займаєтеся подібними справами про спадок?
Мені просто цікаво. Зазвичай таке добре закінчується?
Через дві доби
один з них отримає приголомшливе багатство -
сто п'ятдесят мільйонів євро.
А другому залишаться тільки сльози.
Це дуже жорстоко.
Я вже скажу, що той, хто нічого не отримає,
буде просто розчавлений і, може, вже не оговтається.
Бо його не визнали гідними.
Бо він небажаний.
Це повільна, але смертельна отрута.
А той, хто отримає все,
не знатиме, що робити з грішми
і, ймовірно, все зіпсує.
Що б ви зробили, якби мали все?
Га? Що ще можна бажати?
Переможців тут нема.
Вибачте, але це просто дурість.
Але...
Ви говорили про це з Александром?
Намагався...
Але він так тішився, що придумав усі ті випробування...
Я казав йому, що це жорстоко щодо того, хто програє.
А він відповів, що як я хочу отримати свою нескромну винагороду,
то мушу мовчати.
Тож я й мовчав.
Отже, відповім на ваше питання:
справи про спадок - справжні трагедії.
Вони завжди погано закінчуються.
Їх може врятувати лише диво.
Давай!
- Це те саме? - Так! Наливаю.
Тату! Ти... Стоп! Ти розлив.
- Послухайте. - Годі. Перестаньте.
А є штучні курячі яйця? Так простіше.
Курки з пір'ям, а не...
- Ви смієтеся? - Хочу скуштувати ньокі.
- Ти сам робив? - Ні. Це я. Я король ньокі.
- Покладіть мені. - Поздоровляю, Іссе.
- Дуже смачно. - Так.
Іссе, у вас справді багато талантів. Дуже дякую.
Кот д'Альянс 1973 року.
- Гм? Добре! - Але саме борошно...
І яйце зі справжньої курки з пір'ям.
- З яйцем значно смачніше. - Годі про яйця.
Саме так...
Саме так я завжди уявляв собі вечерю у вашій країні.
Усі дуже голосно говорять, весь час торкаються одне одного.
Сміються.
Згадую свої вечері з батьками:
ніхто ні на кого не дивиться, ніхто не розмовляє.
Ми наче й були разом, та насправді - не були.
Мені дуже пощастило, що сьогодні ввечері я тут.
Це така радість - за їдою бачити, як люди радіють.
Так і має бути.
Я запам'ятаю це назавжди.
Дуже вам дякую.
- Дякуємо. - Це ми тобі вдячні, Іссе.
- За Іссе! - За Іссе!
Будьмо.
Вибачте.
Я розмовляв з паном Тальйоном
і згадав,
що батьки Іссе приїжджали в цей маєток 30 років тому.
Ти ще не народилася,
а тобі... було два роки.
І це просто неймовірно,
що твої і ваші батьки зустрілися тут.
Я пошукав і знайшов кілька фото.
Зачекайте хвилинку. Зараз принесу.
Це ж треба.
Справді?
- Здуріти можна. - Так.
Ти знав?
Цього я не знав.
Неймовірно.
Це тобі. Подивися.
Це ти. Такий милий.
А це для Іссе.
Дякую.
Вона гарна.
Так. Справді.
Це ж треба.
Ого.
Це моя мама.
Не думаю, що ми схожі.
Я про себе й батька.
Схожі.
Гадаєш?
Гаразд.
А от ти дуже схожий на батька.
Він мені не батько.
Він мене виховав, але...
Це не мій батько.
Вибач.
Я не знала. Вибач.
Мій біологічний батько...
теж є на цьому фото.
Про що це ти?
Я про те...
Каміло. Що він сказав?
Поговоримо пізніше.
- Нічого. Усе гаразд. - Ясно.
- Показуй. - Дивися. Це...
Упізнаєш? Це Альфред.
Оце.
Я поговорю хвилинку з Іссе.
- Зараз повернуся. - Гаразд.
Ходімо.
Коли ти дізнався?
Кілька днів тому.
Це якесь божевілля.
Це божевілля.
Я - небажана дитина.
Як це?
Мій дід ніколи не прийняв би іноземця як зятя.
А... напівкровку - як онука.
Думаєш, він знав, що ти його син? Тобто, Александр знав?
Він був зі мною суворий.
Але він суворий з усіма.
Але зі мною якось по-іншому.
Я почувався обраним.
Але...
Та я лише його байстрюк.
Він знав, що ми обоє - його діти.
Може, тому він усе це придумав?
Може, хотів, щоб ми дізналися правду й стали ближчими?
Надіюся, ти маєш рацію.
То що робитимемо?
Завтрашні вітри віятимуть завтра.
Іссе!
Каміло.
Це Юріка.
Це Каміла.
Я вже їй розповів.
Я знаю.
І що ви про це думаєте?
Я ще не знаю.
Я радію. Але все якось складно.
Мені треба йти. Ми з паном Тальйоном візьмемо таксі разом.
Приємно познайомитися.
До завтра.
Бачу, ви добре поладнали.
Мабуть.
Я знайшла твого батька.
З ним усе добре.
Думаю, вам слід зустрітися.
Завтра після завершення змагання поїдемо разом.
Я не хочу його бачити.
Він брехун.
Батько скучає за тобою.
Хочеш, я залишуся в тебе на ніч?
Так, але я, можливо, не буду милий.
Ти ніколи не був милий.
Гей.
РАУНД 1
Це результати французького випробування.
Принцип дуже простий.
Хто набирає найбільше балів,
буде оголошений спадкоємцем Лежера.
Є питання?
Перший раунд - теорія.
Іссе Томіне: 70 балів.
Каміла Лежер: 30 балів.
Другий раунд. Добір вина до страв.
Іссе Томіне: 35 балів.
Каміла Лежер: 65 балів.
Після двох раундів у пана Томіне було на десять балів більше.
Третій і останній раунд.
Купаж.
Номер один - 45 Номер два - 55
Іссе Томіне - 45 балів.
Каміла Лежер - 55 балів.
Нічия.
Тебе влаштовує результат?
- Так. - Так! Так! Слава Богу!
Дякую. Дякую.
- Дякую. - Дивовижно.
Александр знав, що так станеться.
Він залишив вам повідомлення. Воно тут.
Якщо ви обоє це дивитеся, значить, ваші таланти
перевищили всі мої очікування.
Іссе, ти, беззаперечно, був найкращим моїм учнем.
І ти досяг такого успіху, Іссе.
Каміло, якщо ти й досі тут,
значить, мамі не вдалося цілком тебе від мене ізолювати.
Кровні узи так легко не розірвеш.
Я завжди пам'ятатиму маленьку дівчинку,
яка гуляла зі мною по виноградниках.
Навіть якщо наближалася буря.
А ти пам'ятаєш?
Ви обоє дійшли до цього етапу. Я вас поздоровляю.
Та тепер...
здається, очевидним, що може бути лише один переможець.
Річ у тім, що імперія, яку я створив,
зібрана мною безцінна колекція вина, не може бути розділена.
Подумайте про матір,
яка на суді царя Соломона відмовилася різати свою дитину навпіл.
Я - та мати.
Буде останнє випробування.
Такий собі «золотий гол».
Я назвав його «Божі краплі».
Той, хто визначить, що таке «Божі краплі»,
стане хранителем храму.
Мій погріб ваш.
Ви вільні його дослідити.
Удачі.
Що це, бляха, таке?
Я й гадки про це не мав. Вибачте.
Хранитель храму. Соломон.
Ми стільки зусиль доклали, щоб дійти до цього етапу. Чорт!
Мертвий він чи ні - хай іде в дупу!
Я розумію ваш розпач.
Розпач?
Це не розпач.
Це злість. Ясно?
Божі краплі?
Що нам з цим робити?
Цей тип проголошує себе Богом,
а той, хто знайде вино, - «обраний»? Що це за херня?
До біса все це.
Я далі не змагатимуся.
Пане Томіне.
Вам треба дещо знати.
Усе гаразд, Іссе.
Ти це заслужив. Я не проти. Я просто хочу додому.
Відмовишся ти - відмовлюся я.
Ти не мусиш цього робити.
Мушу.
Ти сказав Тальйону? Що він каже?
Якщо ми обоє відмовимося, все успадкує Лука.
- Що? - Він же найкращий друг твого батька?
Ні. Нізащо.
Лука Інґлезе не отримає нічого. Нічого!
Ходімо.
Куди ти?
Знайти ці кляті «Божі краплі».
Довбане лайно! Херня собача!
Довбаний шмат лайна! Чорт!
Тут багато крапель.
Ага.
«Божі краплі». Як гадаєш, що він мав на увазі?
Своє улюблене вино.
З найвищим рейтингом. Найдорожче йому особисто.
Я й не уявляю.
Який батько так чинить з рідними дітьми?
Це ти мені скажи. Ти знав його краще, ніж я.
Не знав.
Він навіть ніколи мене сюди не запрошував.
Вип'ємо?
О, так. Вип'ємо.
Батько дуже пишався б нами зараз.
Мені байдуже.
Це легко могли б бути «Божі краплі».
Або...
будь-яка інша з 87 тисяч пляшок у погребі.
Мінус три.
Залишилося...
лише 86 987.
Ти неправильно порахувала.
Правильно.
Ти сказала 86 987.
Насправді 86 997.
Не 87.
Я так і сказала.
Ні. Ти сказала...
86 900...
Чорт. Забув.
Гаразд.
Мені треба в туалет.
- Сюди? - Нагору.
Туди.
Тату.
Не лякайся, Каміло.
- Але... - Але що?
Полічи до п'яти.
Раз.
Два.
Три.
Чотири.
П'ять.
Пані Лежер?
Готові?
Спочатку пан Томіне. На питання: «Що таке Божі краплі?»,
ви відповіли «Шамбертан Ґран Крю, виноградник Арман Руссо, 1996 рік».
Вибачте. Це неправильна відповідь.
Тепер пані Лежер.
На питання: «Що таке Божі краплі?»,
ви відповіли: «Дощ».
Це правильна відповідь.
Поздоровляю, пані Лежер.
Пане Тальйон, залишіть нас наодинці, будь ласка.
Авжеж. Цей будинок тепер ваш.
Раз. Два. Три.
Я змахлювала.
Чотири. П'ять.
Вино - це земля...
люди та небо.
Без дощу нема виноградної лози.
Нема вина...
Нема життя.
Усе залежить від цього божественного порядку.
Александр змахлював.
Він хотів, щоб саме я зрозуміла, що таке «Божі краплі».
Це мої спогади з дитинства.
Він дав тобі перевагу.
Це нормально.
Ти - його дочка.
Ми обоє його діти, Іссе.
Ми будемо з ним судитися.
Доведемо, що ми наполовину брат і сестра.
Їм доведеться розділити між нами увесь спадок.
Що скажеш?
Мати,
дзвоню сказати, що я міг би заявити права на половину спадку Александра.
Достатньо було б лише сказати на весь світ, що я його син.
Але цього я не робитиму.
І не заради твоєї чи дідової репутації.
Мені на неї начхати.
Я про це не заявлятиму, бо не вважаю себе його сином.
У мене лише один батько.
Вибачте.
Лот номер 56. Колекція Каміли Лежер.
Бургундське, Кот де Нюї. Рішбур, Ґран крю.
Винарня Анрі Жаєра, 1988 рік.
Початкова ставка - 17 тисяч. 17 500. 18 000.
18 500. 19 000. 19 500.
25 000.
25 000 євро від джентльмена, що сидить отам.
Хто дасть більше?
Продано.
Продано за 25 000 євро.
Лот 57. Колекція Каміли Лежер.
Кот Роті, Лє-Ґран-Фонтен, 1989 рік.
- Привіт, Лоренцо. - Привіт, мала.
То що ти надумав?
Я згоден. Але за однієї умови.
Я слухаю.
Я працюватиму з Міябі.
Поздоровляю. Ви з нею - нові редактори «Довідника Лежера».
О боже!
- Вона точно помре. - Чому?
Ти не змогла подбати навіть про кактус.
Він мені не подобався.
То нащо його купувала?
Це був подарунок.
Від бабусі.
Бабусі?
Вибачте. Ви пан Іссе Томіне?
Так.
У мене для вас доставка. Прошу, ідіть зі мною.
Підпишіть, будь ласка.
Дякую.
Це вам.
БРАТ І СЕСТРА
ЗА МОТИВАМИ МАНҐА «KAMI NO SHIZUKU» ТАДАШІ АҐІ / ШУ ОКІМОТО
Переклад субтитрів: Анастасія Черевко