Flytta sängen.
Vi lägger sängkläderna på golvet.
Herr Tomine?
Herr Tomine, är du där?
Herr Tomine?
Får jag prata med dig?
Jag visste att den här dagen skulle komma.
Jag är nästan lättad.
Jag har alltid varit rädd.
Ända sen Issei var liten.
Folk kunde tycka att hans ansiktsform inte var japansk,
och börja skvallra om att han är av blandras.
En dag skulle de...
Veta att hans far är utlänning?
Nej.
Det har inget med Issei att göra.
Jag var rädd att folk skulle prata bakom ryggen på mig,
och säga att jag inte är hans riktiga far.
Att jag är en bedragare.
Hans riktiga far är...
När barn växer upp och får kärlek...
...får de gott självförtroende
och kan övervinna svårigheter.
Jag gjorde vad jag kunde.
Du gjorde mer än så.
Du borde vara stolt över dig själv.
Och över Issei.
Hur är det med honom?
Hur gick tävlingen?
Han anstränger sig verkligen.
Det är förstås en svår tid för honom.
Men han är fast besluten.
Så ni två är tillsammans?
Det är bra.
Ta hand om honom.
Din son älskar dig som sin far.
Väldigt mycket.
Jag ska gå nu.
Jag glömde nästan...
Varsågod.
Det är visst ditt.
Kom igen.
Helvete! Skit!
Skit, skit, skit!
Vad gjorde du där ute igår?
1990 var ett mycket soligt år.
Jag måste kontrollera geografin vid vinodlingarna
och se vartåt de vetter.
Smaka på jorden, känna dess mineralhalt.
Mourvèdren är väldigt stark, tycker du inte?
Och Syrahn
är så full av sol att syrligheten är nästan frånvarande.
Fröken Léger, herr Tomine.
Ni har en timme kvar.
Jag behöver lite luft.
Vill du inte smaka det?
Nej, det behövs inte.
Då förklarar jag provet officiellt avslutat.
Vårt plan tillbaka till Tokyo imorgon är bekräftat.
Okej.
Och om ni vill, så föreslår jag
att vi alla äter middag tillsammans. Eller?
Jag vill gärna laga maten som tack för er gästfrihet.
Vet ni nånstans där jag kan fiska?
Ja, men...
...kanske nåt enklare...
Jag har i alla fall inga fiske...
- Saker. - Saker.
Det är inget problem.
Tror han verkligen sig kunna fånga...
Helt otroligt!
- Jag tror inte mina ögon! - Oj.
Oj.
Jag väntade mig inte det här.
Väntade dig vad?
Allting.
Honom.
Han kunde ha vunnit arvet, men ville förtjäna segern.
Galet. Vem gör så?
Han går aldrig överstyr.
Han verkar veta precis vem han är och är nöjd med det.
Jag beundrar honom.
Han är lite irriterande, men jag gillar honom nog.
Och så är det du.
Tygla din glädje.
Sist jag blev förälskad tog det tre år att komma över det.
Så, förlåt att jag är lite känslig på det området.
Och medan du diskuterar vins förtjänster med din fru,
ligger jag hopkrupen under täcket.
Jag kanske kan ha dig vid sidan om, som älskarinna.
Lyssna noga.
Aldrig. Hör du det? Aldrig.
Det är över med Juliette.
Jag gjorde slut med henne.
Och det berättar du nu?
Kom igen, jag kunde inte säga nåt med de där galna reglerna...
Äsch. Du, du!
Här är vinet som Alexandre Léger valde.
Mysterievinet.
Vänta. Låt mig gissa. Det är trots allt mitt vin.
Ja, givetvis.
Varsågod.
Den jäveln.
Jag pratar inte om dig.
Jag pratar om Alexandre.
För han valde ett Châteauneuf-du-Pape.
Tretton druvsorter.
Tretton. Det är ett helsike att hitta rätt proportioner.
1990?
Det stämmer.
En mycket fin årgång. Vill du smaka?
Såja.
- Varför inte? Tack. - Hm?
Här.
Tack.
Nå?
Jösses, så gott.
Du har världens bästa jobb, herr Chassangre.
Philippe. Philippe.
Är du redo?
- Ja, givetvis. - Då så.
Första kandidaten.
Andra kandidaten.
Inte illa alls.
Ungdomarna är väldigt talangfulla, eller hur?
Om jag hade haft en tredjedel av deras talang vid samma ålder.
Det är otroligt.
Du måste avge ett omdöme.
Jag avskyr det här.
Jag förstår. Jag skulle inte vilja vara i dina skor.
Första kandidaten.
Andra kandidaten.
Här.
Noterat.
Jag avskyr honom.
Hanterar du ofta såna här arvsfrågor?
Jag är nyfiken. Brukar det sluta väl?
Du vet, om 48 timmar
åker en av dem hem med en kolossal förmögenhet,
150 miljoner euro.
Den andra får inget annat än tårar.
Det är otroligt hårt.
Jag vet redan att den som blir lottlös
blir knäckt, kanske för alltid.
Man har inte bedömts värdig,
och det är bekräftat att man är oönskad.
Det är ett långsamt verkande gift, men dödligt.
Och den som får allting
vet inte hur pengarna ska förvaltas,
och det blir pannkaka av allt.
Vad gör man när man har allt?
Nå? Vad finns det kvar att önska sig?
Det finns ingen vinnare.
Hela grejen är ett skämt, om jag får uttrycka mig så.
Men...
...pratade du med Alexander om saken?
Jag försökte...
Men han var så uppfylld av alla prover han tänkte ut.
Jag sa åt honom att det var grymt mot den som blev lottlös.
Han svarade att om jag ville behålla mitt hutlösa arvode,
skulle jag knipa igen.
Så det gjorde jag.
Så för att besvara din fråga,
är arv tragedier.
De slutar alltid illa.
Bara ett under kan rädda dem.
Kom igen!
- Är det här samma? - Absolut! Varsågod.
Pappa, pappa... Sluta, du spiller.
- Lyssna på mig. - Lägg av.
Varför? Finns det falska hönsägg?
Höns med fjädrar, inte...
- Skojar du? - Jag vill smaka gnocchin.
- Gör du dem själv? - Nej, jag är kungen av gnocchi.
- Jag längtar. - Gratulerar, Issei.
- Jättegott. - Ja.
Issei, du har verkligen många talanger. Tack så mycket.
Côte d'Alliance 1973.
- Hm? Okej! - Men det är mjölet som...
Och ägg från riktiga höns med fjädrar.
- Det blir mycket bättre med ägg. - Varför ägg?
Det här...
...är precis som jag föreställt mig en middag i ert land.
Alla pratar för högt, rör vid varandra hela tiden.
Skrattar.
Jag minns alla familjemiddagar med mina föräldrar,
där vi varken såg på varandra eller talade med varandra.
Där vi var tillsammans utan att nånsin vara tillsammans.
Jag känner mig lyckligt lottad att få vara här ikväll.
Att se glädjen under måltiden är dyrbart.
Det är så det ska vara.
Jag ska alltid minnas det här.
Tack så mycket.
- Tack. - Tack, Issei.
- För Issei! - För Issei!
Skål.
Ja, ursäkta mig.
Ni vet, när jag pratade med herr Talion,
mindes jag att
Isseis föräldrar kom hit för 30 år sen.
Du var inte född än, och,
du var två år gammal.
Och det är helt otroligt,
men bådas era föräldrar träffades här.
Så jag letade lite och fann några foton.
Vänta lite. Jag ska hämta dem.
Oj.
Är det sant?
- Galet. - Ja.
Visste du?
Jag visste inte det.
Galet.
Det är till dig. Titta.
Det är du. Så söt.
Och Issei.
Tack.
Hon är vacker.
Ja, verkligen.
Åh. Oj.
Oj.
Det är min mamma.
Jag tycker inte att vi är så lika.
Min pappa och jag, menar jag.
Jo, det är ni.
Tycker du det?
Okej.
Du, å andra sidan, är väldigt lik din pappa.
Han är inte min far.
Han uppfostrade mig, men...
Han är inte min far.
Ursäkta mig.
Jag visste inte. Ursäkta.
Min biologiska far
är med på det här fotot.
Jag förstår inte.
Du förstår.
Camille. Vad sa han?
Vi pratar sen.
- Ingenting. Allt är bra. - Okej.
- Visa mig. - Titta. Det där är...
Känner du igen honom? Det är Alfred.
Där.
Jag ska prata med Issei en stund.
- Jag är strax tillbaka. - Okej.
Kom.
Hur länge har du vetat?
I några dagar.
Det är åt helvete.
Jag var oönskad.
Vad menar du?
Min morfar hade aldrig accepterat en icke-japan som svärson.
Eller... ett halvblod som barnbarn.
Visste han att du var hans son, tror du? Alexandre, menar jag.
Han var hård mot mig.
Han var hård mot alla.
Men mot mig var han annorlunda.
Jag kände att jag var den utvalde.
Men...
...jag var bara hans oäkting.
Han visste att vi båda var hans barn.
Det kanske är det allt detta handlar om.
Han vill att vi ska finna sanningen och bli som syskon.
Jag hoppas att du har rätt.
Så vad ska vi göra?
Morgondagens vindar blåser imorgon.
Issei!
Camille.
Yurika.
Camille.
Hon vet.
Jag vet.
Hur känner du inför det?
Jag vet inte riktigt än.
Jag är glad, men allt verkar komplicerat.
Jag måste gå. Jag delar taxi med herr Talion.
Det var trevligt att träffa dig.
Vi ses imorgon.
Ni verkar komma bra överens.
Ganska.
Jag har funnit din far.
Han mår bra.
Du borde träffa honom.
Vi åker tillsammans imorgon efter provet.
Jag vill inte träffa honom.
Han är en lögnare.
Din far saknar dig.
Vill du att jag stannar hos dig i natt?
Jag är nog inget bra sällskap.
Som vanligt då.
Hej.
OMGÅNG 1
Här är resultatet av provet vi gjorde i Frankrike.
Principen är enkel.
Den som får flest poäng
ärver herr Légers kvarlåtenskap.
Några frågor?
Först den akademiska omgången.
Issei Tomine, 70 poäng.
Camille Léger, 30.
Andra omgången. Matcha mat med vin.
Issei Tomine, 35.
Camille Léger, 65.
Så efter två omgångar leder herr Tomine med tio poäng.
Och nu, tredje och sista omgången.
Den så kallade blandningen.
NR. 1 45 NR. 2 55
Issei Tomine, 45 poäng.
Camille Léger, 55.
Det är oavgjort.
Är det här okej för dig?
- Ja. - Ja! Tack gode Gud!
Tack. Tack.
- Tack. - Det är fantastiskt.
Han visste. Alexandre visste att det skulle hända.
Han lämnade ett meddelande till er. Här är det.
Om ni båda tittar på mig nu, är det för att ni båda är talangfulla
bortom alla mina förväntningar.
Issei, du var min absolut bästa student.
Och du var otroligt duktig.
Camille, om du är kvar här,
lyckades inte din mamma distansera dig helt från mig.
Blodsband går inte att skära av.
Jag ska alltid minnas den lilla flickan
som gick bredvid mig i vingårdarna.
Även om det var oväder på väg.
Minns du?
Ni har båda kommit så här långt, och jag gratulerar er.
Alltså...
...det är självklart att det bara kan finnas en vinnare.
Sanningen är att imperiet som jag skapade,
den ovärderliga vinsamling jag skapat, helt enkelt inte får splittras.
Jag vill att ni båda ska tänka på modern
som inför kung Salomo vägrade låta sitt barn klyvas itu.
Den modern är jag.
Det blir ett sista prov.
Lite som sudden death, kan man säga.
Jag kallar det Drops of God-provet.
Den som räknar ut vad Drops of God är,
blir templets väktare.
Min källare är er.
Utforska den efter behag.
Lycka till.
Vad fan är det här?
Jag visste inte. Jag beklagar.
Templets väktare. Salomo.
Vi har båda gett upp så mycket för att komma hit, fan också.
Död eller inte, han kan dra åt helvete!
Jag förstår helt din förtvivlan.
Förtvivlan?
Det här är inte förtvivlan.
Det är ilska, förstått?
Drops of God?
Vad ska vi göra åt det?
Han förklarar sig vara Gud,
och den som finner vinet är "den utvalda"? Men för fan!
Jag skiter i det här.
Jag hoppar av.
Herr Tomine.
Det är en sak du bör veta.
Det är okej, Issei. Jag menar det.
Du förtjänar arvet. Det är okej. Jag vill bara åka hem.
Om du hoppar av, gör jag det.
Du behöver inte göra det här.
Jo, det behöver jag.
Berättade du för Talion? Vad sa han?
Om vi båda hoppar av, går allt till Luca.
- Va? - Han var ju din fars bäste vän.
Nej, fan heller.
Luca Inglese ska inte få nåt. Ingenting!
Kom.
Vart ska du?
Jag ska hitta de där jävla Drops of God.
Den förbannade jäveln! Det här är inte klokt!
Den förbannade jäveln. Skit också!
Det är många droppar.
Ja.
Vad tror du att det betyder? Drops of God?
Hans favoritvin.
Det högst värderade. Det mest personliga.
Jag har faktiskt ingen aning.
Vad för en far gör så mot sina egna barn?
Säg det du. Du känner honom bättre än jag.
Nej, det gör jag inte.
Han bjöd mig aldrig ens hit.
Ska vi dricka?
Ja. Vi dricker.
Vår far skulle vara så stolt över oss just nu.
Det struntar jag i.
Det här kan mycket väl vara Drops of God.
Eller...
...vilken annan som helst av de 87 000 flaskorna här i källaren.
Tre avklarade.
Bara...
...86 987 kvar.
Du räknade fel.
Nej, det gjorde jag inte.
Du sa 86 987.
Det är 86 997.
Inte 87.
Det sa jag ju.
Nej, du sa...
...86 900...
Fan, jag minns inte.
Okej.
Jag måste gå på toan.
- Ditåt. - En våning upp.
Där.
Pappa.
Var inte rädd, Camille.
- Men... - Men vadå?
Kom igen. Räkna till fem.
Ett.
Två.
Tre.
Fyra.
Fem.
Fröken Léger?
Är vi redo?
Först, herr Tomine, på frågan: "Vad är Drops of God?"
svarade du: "Chambertin Grand Cru Domaine Armand Rousseau 1996."
Beklagar. Det är fel svar.
Fröken Légers tur.
På frågan: "Vad är Drops of God?"
svarade du "Regnet".
Regnet är rätt svar.
Gratulerar, fröken Léger.
Ursäkta, herr Talion, kan du lämna oss?
Absolut. Det här huset är ditt nu.
Ett. Två. Tre.
Jag fuskade.
Fyra. Fem.
Vinet är jorden...
...människorna och himlen.
Utan regn, inga vinrankor.
Inget vin...
...inget liv.
Allt bygger på den här gudomliga ordningen.
Alexandre fuskade.
Drops of God, han ville att jag skulle finna det.
Det är ett minne från min barndom.
Han gav dig en fördel.
Det är normalt.
Du är hans dotter.
Vi är båda hans barn, Issei.
Vi går till domstol.
Vi bevisar att vi är halvsyskon.
De måste dela alltihop mellan oss.
Vad tycker du?
Mamma,
jag vill att du ska veta att jag kan göra anspråk på halva Alexandres arv.
Jag behöver bara berätta för världen att jag är hans son.
Men det tänker jag inte göra.
Inte för att skydda ditt och morfars rykte.
Jag bryr mig inte, helt enkelt.
Jag gör det inte, för jag tycker inte att jag är hans son.
Jag har bara en far.
Ursäkta mig.
Objekt 56. Från Camille Légers samling.
En bourgogne. Côte de Nuit. Richebourg, Grand Cru.
Domaine Henri Jayer, 1988.
Vi börjar utropet på 17 000. 17 500. 18 000.
18 500. 19 000. 19 500.
25 000.
Herrn där borta bjuder 25 000 euro.
Bjuder nån över?
Jag avslutar budgivningen.
Såld för 25 000 euro.
Objekt 57. Också från Camille Légers samling.
En Côte Rotie, Les Grandes Fontaines, 1989.
- Hej, Lorenzo. - Hej, tjejen.
Så, vad säger du?
Jag gör det. Men på ett villkor.
Jag lyssnar.
Jag vill ha Miyabi med mig.
Gratulerar. Ni två är de nya redaktörerna för Léger Guide.
Herregud!
- Den här kommer att vissna. - Varför?
Du kunde inte ens ta hand om en kaktus.
Jag gillade den inte.
Så varför skaffade du den?
Den var en gåva.
Från min mormor.
Din mormor?
Ursäkta mig. Är du herr Issei Tomine?
Ja.
Jag har en leverans till dig. Följ mig, tack.
Skriv under här.
Tack.
Varsågod.
BROR & SYSTER
BASERAD PÅ MANGAN KAMI NO SHIZUKU
Undertexter: Bengt-Ove Andersson