Patrauk lovą.
Padėkime paklodes ant žemės.
Pone Tomine?
Pone Tomine, jūs ten?
Pone Tomine?
Galiu trumpai su jumis pakalbėti?
Žinojau, kad ateis tokia diena.
Man palengvėjo.
Visada bijojau.
Nuo pat Isėjaus vaikystės.
Žmonėms gali pasirodyti, kad jo bruožai ne japoniški,
ir jie ims liežuvauti, kad jis - maišytos rasės.
Vieną dieną...
Jie sužinos, kad jo tėvas - užsienietis?
Ne.
Tai nesusiję su Isėjumi.
Bijojau, kad žmonės apkalbinės mane už akių.
Sakys, kad nesu tikras jo tėvas.
Aš tik apsimetėlis.
Jo tikras tėvas...
Kai vaikai auga labai mylimi...
jie pasitiki savimi
ir gali įveikti sunkumus.
Padariau viską, ką galėjau.
Padarėte daug daugiau.
Turėtumėte savimi didžiuotis.
Isėjumi taip pat.
Kaip jis?
Kaip sekėsi varžybos?
Jis labai stengiasi.
Akivaizdu, kad jam nelengva.
Bet jis nusiteikęs ryžtingai.
Tai judu pora, ar ne?
Supratau.
Prašau, pasirūpinkit juo.
Jūsų sūnus jus myli.
Labai.
Dabar jau išeinu.
Turiu...
Prašom.
Ji jūsų, ar ne?
Nagi.
Mėšlas! Šūdas!
Šūdas!
Ką vakar veikei lauke?
1990-ieji buvo labai saulėti metai.
Turėjau patikrinti sklypų išsidėstymą,
pažiūrėti, į kurią pusę jie žvelgia.
Paragauti dirvos, pajusti jos mineralinę sudėtį.
„Mourvèdre“ labai stipriai jaučiasi, nemanai?
Ir „Syrah“,
vynuogės gavo tiek saulės, kad beveik nėra rūgšties.
Panele Ležė, pone Tomine.
Jums liko valanda.
Man reikia įkvėpti oro.
Nenorite paragauti?
Ne, viskas gerai.
Oficialiai skelbiu testą užbaigtu.
NR. 2
NR. 1
Patvirtinta, kad į Tokiją išskrisime rytoj.
Gerai.
Ir, jei jūs nieko prieš, šįvakar norėčiau pasiūlyti
pavakarieniauti visiems kartu. Gerai?
Norėčiau paruošti vakarienę ir taip atsidėkoti už svetingumą.
Gal žinote, kur galėčiau pažvejoti?
Taip. Bet...
gal ką nors paprastesnio ir...
Aš neturiu žvejybos...
- Reikmenų. - Reikmenų.
Ne bėda.
Jis tikrai mano, kad pagaus...
Negali būti!
Negaliu patikėti!
Šito nesitikėjau.
Ko nesitikėjai?
Visko.
Jo.
Jis galėjo pasiimti palikimą, bet norėjo nusipelnyti pergalės.
Beprotybė. Kas taip elgiasi, ar ne?
Jis niekada nepersistengia.
Atrodo, kad jis puikiai žino savo vertę, ir jį tai tenkina.
Aš juo žaviuosi.
Jis truputį erzina, bet, manau, jis man patinka.
Ir dar tu.
Per daug nesidžiauk.
Kai paskutinį kartą įsimylėjau, prireikė trejų metų, kad atsigaučiau.
Todėl, atleisk, bet ši tema man šiek tiek jautri.
Ir kol tu su žmona aptarinėsi nuostabius vynus,
aš gulėsiu susirietusi po antklode.
Gal galiu pasilikti tave kaip meilužę.
Gerai paklausyk.
Niekada. Girdi mane? Niekada.
Su Džiuljeta viskas baigta.
Aš su ja išsiskyriau.
Ir sakai man tai dabar?
Liaukis, negalėjau kalbėti dėl tų trenktų taisyklių...
Tu!
Čia Aleksandro Ležė parinktas vynas.
Paslaptingas vynas.
Palaukit. Leiskit man atspėti. Šiaip ar taip, vynas mano.
Taip, žinoma.
Prašau.
Tas šiknius.
Ne, aš kalbu ne apie jus.
Kalbu apie Aleksandrą.
Nes jis parinko „Châteauneuf-du-Pape“.
Iš trylikos vynuogių rūšių.
Trylikos. Tikras pragaras nustatyti reikiamas proporcijas.
1990 m.?
Teisingai.
Neįtikėtinas vynuogių derlius. Norit paragauti?
Nagi.
Gerai, kodėl gi ne. Ačiū.
Prašau.
Ačiū.
Ir?
Dieve, kaip skanu.
Turite geriausią darbą pasaulyje, pone Šasangrai.
Filipas.
Jūs pasiruošęs?
- Taip, žinoma. - Ką gi.
Pirmasis kandidatas.
Antrasis kandidatas.
Visai neblogai.
Tie vaikai išties talentingi, tiesa?
Gaila, kad būdamas jų amžiaus neturėjau bent trečdalio jų talento.
Neįtikėtina.
Turite juos įvertinti.
Bjauru tą daryti.
Suprantu. Nenorėčiau būti jūsų vietoje.
Pirmasis kandidatas.
Antrasis kandidatas.
Prašau.
Nubalsuota.
Nekenčiu to tipo.
Dažnai tvarkote palikimo bylas, tokias kaip ši?
Nes man tiesiog įdomu. Ar paprastai viskas baigiasi gerai?
Žinot, po dviejų parų
vienas iš jų išsiveš beprotišką turtą,
150 milijonų eurų.
O kitam liks tik ašaros.
Tai be galo žiauru.
Galiu iškart pasakyti, kad tas, kuris nieko negaus,
bus palaužtas, galbūt visam laikui.
Jis pasirodys esąs nenusipelnęs.
Gaus patvirtinimą, kad yra nenorimas.
Tai lėtai veikiantys, bet mirtini nuodai.
O tas, kuris gaus viską,
nežinos, ką daryti su tokia krūva pinigų,
ir greičiausiai viską sumaus.
Ką darai, kai turi viską?
Ko dar galėtum norėti?
Laimėtojo nėra.
Visa tai - pasityčiojimas, jei galiu taip pasakyti.
Bet...
Ar kalbėjote apie tai su Aleksandru?
Bandžiau...
Bet jis taip džiaugėsi savo sugalvotais testais.
Sakiau, kad tai žiauru to, kuris nieko negaus, atžvilgiu.
O jis man pasakė, jei noriu išsaugoti savo nepadorų atlygį,
turėčiau prikąsti liežuvį.
Todėl prikandau liežuvį.
Atsakau į jūsų klausimą -
palikimai yra tragedijos.
Visada baigiasi blogai.
Juos išgelbėti gali tik stebuklas.
Nagi!
- Ar čia tas pats? - Žinoma! Prašom.
Tėti, tu... Baik, išpylei.
- Paklausyk. - Liaukis, gana.
Kodėl? Ar būna dirbtinių kiaušinių? Taip paprasčiau.
Vištos turi plunksnas, ne...
- Juokauji? - Noriu bulvinukų.
- Tu pats juos gaminai? - Ne, aš - bulvinukų karalius.
- Laukiu nesulaukiu. - Sveikinu, Isėjau.
- Labai skanu. - Taip.
Isėjau, tu tikrai turi... Turi daug talentų. Labai tau ačiū.
1973 m. „Côte d'Alliance“.
- Gerai! - Bet svarbiausia miltai...
Ir tikrų vištų su plunksnomis kiaušiniai.
- Su kiaušiniais daug geriau. - Kam tie kiaušiniai?
Aš...
būtent taip ir įsivaizduodavau vakarienę jūsų šalyje.
Visi kalba per garsiai, visą laiką vieni kitus liečia.
Juokiasi.
Pamenu visus kartus, kai valgiau su tėvais,
mes nežiūrėdavom vienas į kitą, nesikalbėdavom tarpusavyje.
Buvom šalia, bet niekada nebuvom kartu.
Man labai pasisekė, kad šįvakar esu čia.
Man labai daug reiškia matyti laimę už bendro stalo.
Taip ir turėtų būti.
Visada tai prisiminsiu.
Labai jums ačiū.
- Ačiū. - Ačiū, Isėjau.
- Už Isėjų! - Už Isėjų!
Į sveikatą.
Taip, atsiprašau.
Žinot, kai kalbėjau su ponu Taljonu,
prisiminiau, kad
Isėjaus tėvai buvo atvažiavę į vynuogyną prieš 30 metų.
Tu buvai dar negimusi,
o tau buvo dveji.
Visiškai neįtikėtina,
bet tavo tėvai čia susitiko su tavo tėvais.
Paieškojau ir radau kelias nuotraukas.
Minutėlę. Aš jas atnešiu.
Rimtai?
- Neįtikėtina. - Taip.
Žinojai?
Aš to nežinojau.
Beprotiška.
Čia tau. Pažiūrėk.
Čia tu. Koks mielas.
Ir tau, Isėjau.
Ačiū.
Ji labai graži.
Taip, tikrai.
Čia mano mama.
Nemanau, kad mes panašūs.
Turiu galvoje save su tėčiu.
Taip, jūs panašūs.
Taip manai?
Gerai.
Kita vertus, tu labai panašus į savo tėtį.
Jis ne mano tėvas.
Jis mane užaugino, bet...
Ne jis mano tėvas.
Atsiprašau.
Nežinojau. Atleisk.
Mano biologinis tėvas
yra šioje nuotraukoje.
Kaip suprasti?
Turėjau galvoje...
Kamile. Ką jis pasakė?
Pasikalbėkim vėliau.
- Nieko. Viskas gerai. - Gerai.
- Parodyk. - Žiūrėk. Čia...
Atpažįsti? Čia Alfredas.
Čia.
Nueisiu trumpam pakalbėti su Isėjumi, gerai?
- Tuoj grįšiu. - Taip, gerai.
Eime.
Seniai žinojai?
Kelias dienas.
Siaubas.
Manęs nenorėjo.
Kaip suprasti?
Mano senelis niekad nebūtų pripažinęs Gaijin savo žentu.
Ir mišrios rasės vaiko - anūku.
Manai, jis žinojo, kad tu - jo sūnus? Kalbu apie Aleksandrą.
Jis su manimi buvo griežtas.
Jis buvo griežtas su visais, ar ne?
Bet su manimi jis buvo kitoks.
Jaučiausi lyg išrinktasis.
Bet...
Buvau tik jo pavainikis.
Jis žinojo, kad mes abu - jo vaikai.
Gal dėl to ir surengė šituos testus.
Norėjo, kad išsiaiškintume tiesą ir suartėtume.
Tikiuosi, tu teisi.
Tai ką darysime?
Rytas už vakarą protingesnis.
Isėjau!
Kamile.
Jurika.
Kamilė.
Aš jai jau pasakiau.
Aš žinau.
Ir ką apie tai manai?
Kol kas dar nežinau.
Džiaugiuosi, bet viskas atrodo sudėtinga.
Turiu eiti. Važiuoju taksi su ponu Taljonu.
Buvo malonu susipažinti.
Iki rytojaus.
Rodos, judu gerai sutariate.
Lyg ir.
Radau tavo tėvą.
Jam viskas gerai.
Manau, turėtum su juo susitikti.
Rytoj po testo nuvažiuosime kartu.
Nenoriu jo matyti.
Jis melagis.
Tavo tėvas tavęs ilgisi.
Nori, kad šiąnakt likčiau su tavim?
Bet aš galiu būti bjaurokas.
Visada toks buvai.
Labas.
1-AS RAUNDAS
Čia turiu Prancūzijoje atlikto testo rezultatus.
Principas paprastas.
Tas, kuris surinks daugiausia taškų,
taps Ležė įpėdiniu ir gaus jo palikimą.
Klausimų yra?
Pirmas, akademinis raundas.
Isėjus Tomine - 70 taškų.
Kamilė Ležė - 30.
Antras raundas. Maisto derinimas su vynu.
Isėjus Tomine - 35.
Kamilė Ležė - 65.
Taigi, po dviejų raundų ponas Tomine pirmauja dešimt taškų.
O dabar - trečias, paskutinis raundas.
Taip vadinamas maišymas.
NR. 1 - 45 NR. 2 - 55
Isėjus Tomine - 45 taškai.
Kamilė Ležė - 55.
Lygiosios.
Ar tau tinka?
- Taip. - Taip! Ačiū Dievui!
Ačiū.
- Ačiū. - Tai nuostabu.
Jis žinojo. Aleksandras žinojo, kad taip nutiks.
Jis paliko jums žinutę. Ji čia.
Jei dabar abu žiūrite į mane, tai todėl, kad abu esate talentingi -
labiau nei galėjau tikėtis.
Isėjau, buvai mano geriausias mokinys iš visų.
Ir tu neįtikėtinai pasirodei, Isėjau.
Kamile, jei tu dar čia,
tada tavo mamai nepasisekė visiškai atskirti tavęs nuo manęs.
Kraujo ryšiai nėra tiesiog nutraukiami.
Visada atsiminsiu mažą mergaitę,
vaikščiojančią su manimi po vynuogynus.
Net ir artinantis audrai.
Atsimeni?
Abu nužengėte taip toli, sveikinu.
Dabar...
atrodo akivaizdu, kad laimėtojas gali būti tik vienas.
Tiesa ta, kad mano sukurta imperija,
neįkainojama vyno kolekcija, kurią surinkau, negali būti išardyta.
Noriu, kad abu pagalvotumėte apie tą motiną,
kuri, stojusi prieš karalių Saliamoną, atsisakė perpjauti vaiką pusiau.
Ta motina - tai aš.
Bus paskutinis testas.
Savotiškas galutinis išbandymas.
Pavadinau jį „Dievo lašų“ testu.
Tas, kuris sužinos, kas yra Dievo lašai,
taps šventyklos sergėtoju.
Mano rūsys priklauso jums.
Tyrinėkite jį kiek širdis geidžia.
Sėkmės.
Kas čia per šūdas?
Aš nieko nežinojau. Apgailestauju.
Šventyklos sergėtojas. Saliamonas.
Kai pagalvoju, kad abu tiek daug dirbome, kad čia patektume, prakeikimas.
Miręs ar ne, tegul jis užsikruša!
Visiškai suprantu jūsų nusivylimą.
Nusivylimą?
Čia ne nusivylimas.
Čia pyktis, aišku?
Dievo lašai?
Ką mums dabar daryti?
Tas tipas pasiskelbė Dievu,
o tas, kuris suras vyną, yra „išrinktasis“? Eina šikt!
Velniop.
Aš išeinu.
Pone Tomine.
Manau, turėtumėt kai ką žinoti.
Viskas gerai, Isėjau, tikrai.
Tu to nusipelnei. Aš nieko prieš. Aš tik noriu namo.
Jei tu išeisi, išeisiu ir aš.
Neprivalai to daryti.
Taip, privalau.
Pasakei Taljonui? Ką jis sakė?
Jei abu atsisakysime, viskas atiteks Luka.
- Ką? - Jis - tavo tėvo geriausias draugas?
Ne, velniop.
Luka Inglezė nieko negaus. Nieko!
Eime.
Kur eini?
Surasti tuos sumautus Dievo lašus.
Suknistas šūdo gabalas. Tikra nesąmonė!
Suknistas šūdo gabalas. Šūdas!
Čia labai daug lašų.
Taip.
Kaip manai, ką jis turi galvoje, sakydamas „Dievo lašai“?
Savo mėgstamiausią vyną.
Aukščiausiai įvertintą. Asmeniškiausią.
Iš tikrųjų nenumanau.
Koks tėvas šitaip elgiasi su savo vaikais?
Tu man pasakyk. Pažįsti jį geriau nei aš.
Ne, nepažįstu.
Jis niekad net nekvietė manęs čia.
Išgerkime?
Taip. Išgerkime.
Dabar mūsų tėvas labai mumis didžiuotųsi.
Man nerūpi.
Tai galėtų būti Dievo lašas.
Arba...
bet kuris iš 87 000 butelių šiame rūsyje.
Trys jau išgerti.
Liko tik...
86 987.
Ne taip suskaičiavai.
Ne, suskaičiavau gerai.
Pasakei 86 987.
O turi būti 86 997.
Ne 87.
Aš taip ir sakiau.
Ne, tu pasakei...
86 900...
Šūdas, neprisimenu.
Gerai.
Man reikia į tualetą.
- Čia? - Viršuje.
Ten.
Tėveli.
Nebijok, Kamile.
- Bet... - Bet - kas?
Nagi. Suskaičiuok iki penkių.
Vienas.
Du.
Trys.
Keturi.
Penki.
Panele Ležė?
Mes pasirengę?
Visų pirma, pone Tomine, į klausimą „Kas yra „Dievo lašai“?“
atsakėte: „Chambertin Grand Cru“, Arman Ruso vynuogynas, 1996 m.
Apgailestauju. Tai nėra teisingas atsakymas.
Dabar panelės Ležė atsakymas.
Į klausimą „Kas yra „Dievo lašai“?“
atsakėte: „Lietus“.
Lietus - teisingas atsakymas.
Sveikinu, panele Ležė.
Atsiprašau, pone Taljonai, gal galėtumėte mus palikti vienus?
Žinoma. Dabar namas priklauso jums.
Vienas. Du. Trys.
Aš sukčiavau.
Keturi. Penki.
Vynas yra žemė...
žmonės ir dangus.
Be lietaus nebus vynuogienojų.
Nei vyno...
nei gyvenimo.
Viskas susiveda į dievišką tvarką.
Aleksandras sukčiavo.
Dievo lašai, jis norėjo, kad aš juos rasčiau.
Tai prisiminimas iš mano vaikystės.
Jis suteikė tau pranašumą.
Tai normalu.
Tu jo dukra.
Mes abu jo vaikai, Isėjau.
Paduosime jį į teismą.
Įrodysime, kad esame pusiau brolis ir sesuo.
Jie turės viską padalinti mums.
Ką manai?
Motina,
noriu pranešti, kad galėčiau pretenduoti į pusę Aleksandro palikimo.
Man tik reikia pranešti pasauliui, kad esu jo sūnus.
Bet aš to nedarysiu.
Ne dėl jūsų ar senelio reputacijos.
Man tiesiog nesvarbu.
Nepaviešinsiu to, nes nelaikau savęs jo sūnumi.
Turiu tik vieną tėvą.
Atsiprašau.
56-as objektas. Iš Kamilės Ležė kolekcijos.
Burgundiškas vynas „Côte de Nuit“. Rišburgas, „Grand Cru“.
Henrio Žajė vynuogynas, 1988 m.
Pradinė kaina - 17 000. 17 500. 18 000.
18 500. 19 000. 19 500.
25 000.
25 000 eurų. Štai tas ponas siūlo 25 000 eurų.
Kas nors pasiūlys daugiau?
Varžytynės baigtos.
Parduota už 25 000 eurų.
57-as objektas. Vis dar iš Kamilės Ležė kolekcijos.
„Côte Rotie“, Le Gran Fonten vynuogynas, 1989 m.
- Labas, Lorensai. - Sveika, mergyt.
Ką manai?
Gerai, sutinku. Bet su viena sąlyga.
Klausau.
Noriu kartu pasiimti Mijabi.
Sveikinu. Judu esate naujieji „Ležė gido“ redaktoriai.
O Dieve!
- Jis tikrai nuvys. - Kodėl?
Nesugebėjai net kaktusu pasirūpinti.
Man jis visai nepatiko.
Tai kodėl jį įsigijai?
Jį man padovanojo.
Močiutė.
Močiutė?
Atsiprašau. Ar jūs - ponas Isėjus Tomine?
Taip.
Turiu jums siuntinį. Sekite paskui mane.
Prašau, pasirašykite čia.
Ačiū.
O čia jums.
BROLIS IR SESUO
PAGAL TADAŠI AKI IR ŠU OKIMOTO MANGĄ „KAMI NO SHIZUKU“.
Išvertė Sandra Siaurodinė