Ga. Léger, g. Tomine.
Pred vama je drugi preizkus Alexandra Légerja.
Izbral je sliko in edini namig je beseda "vez".
Dobro si oglejta sliko. V dveh tednih poiščita ujemajoče se vino.
Kmalu bo tiskovna konferenca g. Noboruja Tomineja.
Redko se pojavi v javnosti, ker sovraži medije.
Njegov vnuk Isei je izjavil, da se bo potegoval za dediščino A. Légerja,
avtoritete v svetu vina.
Po neuradnih virih je... Tu je. G. Noboru Tomine.
Svet se je spremenil.
Japonska se je spremenila.
Če se vse spreminja,
se lahko tudi starec kot jaz.
Spremenil se je tudi moj vnuk, Isei Tomine.
Vrgel se je v svet vina.
To področje je po tradiciji domena zahodnjakov.
Svojo nadarjenost je v kratkem času pokazal svetu.
Podprl ga bom.
Od srca mu privoščim, da zmaga na tekmovanju.
Isei,
podjetje Diamanti Tomine navija zate.
Prosim, zmagaj.
Za nas.
Zlasti pa za Japonsko.
Najlepša hvala.
Takole. Tihožitje.
Breskve, kutine in jasmin slikarkeFede Galizia.
Milanska baročna slikarka
- iz 17. stoletja. - Prav.
Tihožitje. Tihožitja predstavljajo lepoto,
minljivost življenja. Vse se konča.
Človek se spremeni v prah, tako kot sadje zgnije v skledi.
- Lepo povedano. - Hvala.
Minljivost življenja in stvari. O tem si pisala v knjigi.
Si jo prebral?
Ja. Zelo dobra je. Všeč mi je bila.
Mogoče gre za vez med življenjem in smrtjo.
Ja, ampak kaj ima to z različnim vinom?
Ali z enim vinom?
No...
Vez?
Vezi ne poznam, ampak vino je gotovo italijansko, belo ali rdeče.
Milansko oziroma lombardsko.
Preglej vse grozdne sorte.
Mogoče je kakšna iz 17. stoletja. Nikoli ne veš.
Arome: breskev, jasmin, kutina.
Vse tri bi bilo krasno, ampak že dve sta dovolj.
Končal sem.
Dajmo, gremo, družba!
Hvala.
Klicala si me.
Kaj je to?
Kaj se je zgodilo očetu?
"Ne iščite me."
- Je pogrešan? Od kdaj? - Ne gre za to.
Ti si ga zadnji videl.
O čem sta govorila?
Isei.
Rekel je, naj se umaknem iz tekmovanja. Mislil sem, da si ga ti prosila.
Zakaj bi ga? Tega ne bi naredila.
Mislil je, če bi se potegoval za tujo dediščino,
bi to vrglo slabo luč na Tomine Group in nanj.
Tik preden sem odšel, sem mu rekel, da je strahopetec.
Kako si drzneš! Občutljiv človek je.
Kako si ga lahko tako ponižal?
- Ti si ga ves čas poniževala. - Prosim?
Dobro si me slišala.
- Na policijo morava. - Ni govora. Nihče ne sme izvedeti.
Pogrešan je, pa nočeš ukrepati?
Ne moreva ga prisiliti, da ostane, če se je odločil oditi.
- In če se mu kaj zgodi? - Nič ne naredi!
Dovolj težav si že povzročil.
Ded, hvala.
Kaj pa sem naredil?
Vsem si povedal, da mi privoščiš zmago.
Ja. Res sem to rekel.
Res je, Isei.
- Najlepša hvala. - Res je, zmagati moraš.
Drugega ti ne preostane.
Sam si se odločil, ne da bi se posvetoval z nami.
Čeprav smo te posvarili.
Zato
nisi več član naše družine.
Razumeš, Isei?
Zato moraš zmagati.
Če ne boš zmagal, boš izgubil vse.
Ugled, čast,
družino, denar, prihodnost.
Nič več ne boš imel.
Samo oči za jok.
Zato ti želim srečo.
Ne.
Veš,
misliš, da ji je slabo, ampak Francozi...
Vi, Japonci,
pa daste veliko na dostojanstvo, spodobnost, brez dotikanja.
Smilite se mi.
Temu pravimo stereotip, ne?
- Kako mu je ime? - Hirokazu Tomine.
Mi poveste, kako je izginil?
NE IŠČITE ME.
Je to on napisal?
Ja.
Vaš oče ima 56 let.
Dovolj star je, da se odloči, kako bo živel.
Skrbi me zanj.
Nima ne denarja ne dokumentov.
Nočem, da konča na ulici ali da se mu kaj zgodi.
Veste, koliko odraslih vsak dan izgine na Japonskem? Sto tisoč.
Vas zanima, kaj lahko naredimo, ko ljudje izginejo prostovoljno?
Nič.
Tudi če jih najdemo,
jih ne moremo prisiliti, da gredo tja, kamor nočejo.
Sem vas videl na televiziji?
Ne.
Prav.
No, nič ne moreva narediti.
Včasih se vrnejo sami.
Kako to veste, če ga ne iščete?
Prosim, ne obupajte.
Se lahko dobiva?
Kdaj?
Zdaj ko sem vam všeč,
hočete intervju za vsak del tekmovanja?
Tako je.
Ste resni?
Kaj je narobe z vami? To je nenavadno za vas.
Vam lahko zaupam, ga. Katase?
No, novinarka sem.
Oprostite, razumem.
Prav, ne bom objavila, kar boste rekli.
Oče je pogrešan. Nima telefona, dokumentov ali kreditne kartice.
Rad bi, da ga najdete.
Novinarka sem, ne detektivka.
Poznam vaše prispevke in članke.
Veliko tvegate.
Vem, da me imate za nadutega plemiča.
Mogoče tudi sem.
Ne hodim veliko ven, nimam veliko prijateljev.
Že dolgo se nisem tako odprl kot zdaj vam.
Moj oče je...
Veste, da imam prispevek v kontaktni oddaji.
Dajte mi intervju. Ekskluzivnega, seveda.
Ne bom vas vprašala, zakaj je izginil.
Vendar morate premisliti o tem.
Zakaj prav zdaj?
Grde stvari sem mu rekel.
Ljudje ne izginejo, ker jim kdo reče kaj nesramnega.
Mogoče ima skrivnosti.
Kdo pa jih nima?
- Imate sliko? - Prosim?
Imate očetovo fotografijo?
Lepa slika.
Podobni ste mu.
Dobrodošli.
Kaj bi pila?
Nič.
Kaj se dogaja?
- Zakaj si me poklical? - Govoriti morava.
Prav.
Veš, kaj se zgodi vsakega 31. marca?
- Ne. - Izide nov Légerjev vodnik.
Izhaja v več kot 70 državah, skoraj dva milijona izvodov.
Tisoč vin, ki jih pokusijo, uvrstijo in ocenijo.
Luca, zakaj mi to govoriš?
Ker Légerjev vodnik ni več Légerjev vodnik, če ga ne vodi Léger.
In?
Vidiš tu še kakšnega Légerja?
O tebi govorim.
- Luca, daj no. - Vem. Tekmovanje je tvoja glavna naloga.
Oče si je želel, da bi vodnik prevzela ti.
To mi je on povedal. Jaz sem samo njegov sel.
Jutri imamo sestanek v očetovem stanovanju.
Thomasa ne bo, z Lorenzem bomo uredili.
Presenečenje imam zate.
Zanima me, ali imate podatke o profesorju, ki je učil tu?
Med letoma 1990 in 1994?
Zakaj vas zanima?
Mislim, da so se starši spoznali na njegovih predavanjih. Nisem pa prepričan.
Imela bosta 30. obletnico poroke.
Rad bi ju presenetil, tako da bi povabil profesorja.
- Kako je ime profesorju? - Léger, Alexandre.
L-E-G-E-R.
Našel sem ga.
Kako dolgo je učil tu?
Od aprila do junija 1991.
Ni ostal vse leto. Zakaj?
Ne smem vam povedati.
Če sta bila oče in mama njegova študenta, kako dolgo sta študirala pri njem?
Honoka Tomine in Hirokazu Onojama.
Od aprila do junija. Tako kot profesor.
Imate njune ocene?
Ja.
- No? - Ne smem vam povedati.
Mi poveste imena sošolcev, da jih povabim na zabavo?
Ne smete, ne?
Mi lahko pomagate? Zelo pomembno je.
Prosim.
Imam ime prevajalke in njen naslov.
- Če še vedno stanuje tam. - To bi bilo krasno.
- Oprosti. - Je že v redu.
Končano.
Je bila Juliette?
- Ja. - Kako dolgo sta skupaj?
Sedem let.
Zakaj "mm, hm"?
Nič. Dolgo je. To je dobro.
Ampak sedem let...
To je prelomnica v zvezi.
Meja med kislico in grand crujem.
Hecam se. Najbrž se zelo dobro poznata.
Pa tvoj rekord?
Pol leta?
Res?
Ja, vsi me zapustijo.
Ne predstavljajo si življenja z mano. Razumem jih.
Ne vem, kaj naj z življenjem.
Zato se mi zdi sedem let veliko.
Zasnubila me je.
Sodobna ženska.
- Čestitam. - Hvala.
Čeprav ne verjamem v zakon.
Veš, koliko ljudi se loči?
- Pol? - Ja. In po drugem zakonu?
- Tretjina? - Dve tretjini.
- Nemogoče. - Po tretjem zakonu pa 75 %.
To je noro.
Razumem, zakaj so te tolikokrat pustili. Ker si nemogoča.
Imam tudi teorijo o razmerju
- med veseljem in trpljenjem v ljubezni. - Prav.
- Popolnoma neuravnoteženo je. - Ne dvomim, ampak me ne zanima.
Zato svojo teorijo zadrži zase.
Želim si lepo poroko. Z ljudmi, ki jih imava rada, dobro glasbo in vinom.
Tudi če se ločim čez dve leti.
Ni veliko priložnosti, da smo v družbi bližnjih.
Razen na pogrebih.
Ampak tam ne uživam.
Mislil sem, da boš prišla na mamin pogreb.
Saj bi. Pa mi je mama "pozabila" povedati.
Marianne je veliko pretrpela.
Tvoj oče je bil naporen, kar se z leti ni izboljšalo.
Bil je strog. Okoli njega si hodil kot po jajcih.
Vedno je kompliciral. Za vse je bilo naporno.
Ti pa si vseeno najprijaznejše dekle na svetu.
- Super. - Ne.
Ne, resno mislim.
Rad imam prijaznost.
To in tvoja inteligenca...
Nimaš pojma.
- Od tam sva prišla. - Ne, Thomas! Daj no!
Od tam sva prišla.
- Si prepričana? - Ja, sem.
Ne zdi se mi prav.
- Si prepričana? - Pridi, peljala te bom.
Kako se v japonščini reče "pijan sem"?
Joparata.
- Ja. - Joparata.
Joparata.
Kaj je?
- Nehaj. - Je Jusuke tu?
- Ja, ampak spi. - Ja. Kaj delaš?
- Copati. - Komu mar za copate! Jusuke itak spi.
Resno.
Rekel je, da ne smeva v hišo v čevljih.
Kaj je narobe?
Pridi.
Camille, pridi.
Camille, daj no.
Ne.
- Ne, Camille. - Kaj? Kaj?
- Pijana sva. - Jaz nisem.
- Camille... - Poslušaj!
Tega po navadi ne počnem.
Ampak...
Midva...
Ni tako?
Ne. Ne morem.
Ne morem.
- Čakaj. - Ne.
Živjo.
Dober večer. Motim?
Je kaj novega?
Pogrešani po navadi zapustijo svoje mesto in gredo daleč.
Z avtobusom ali vlakom.
Pošto poglejte.
Prijatelj na policiji ima dostop do kamer na železniških postajah.
Glede na datum in čas, ki ste mi ga dali...
Je lahko to vaš oče?
Mislim, da.
Ne vemo pa, na kateri vlak je šel.
Vemo, pri katerem avtomatu je kupil vozovnico.
Ne bo težko najti transakcije.
Ga. Katase, najlepša hvala.
Ni za kaj.
Poročala vam bom.
- Ste mogoče prosti jutri zvečer? - Za kaj?
Za kino? Večerjo?
Hecam se.
Zaradi intervjuja.
Mojega ekskluzivnega intervjuja.
Hitri ste.
- Ob sedmih? - Prav.
Krasno. Poslala vam bom podatke.
Ne skrbite, prijazna bom z vami.
Prav.
Držite se. Lahko noč.
Lahko noč.
Isei. O čem je ta intervju?
Živjo, kako si?
Pusti sarkazem in razloži.
Reciva samo,
da me je dedova podpora tako ganila, da hočem povedati vsemu svetu.
- Se hecaš? - Najbrž se ti hecaš.
Tvoj mož je odšel, pa ne vemo, ali je živ ali mrtev. Vseeno ti je.
Nikoli se ne bo vrnil k nama.
To si zaslužiš.
Vedno naju je podpiral.
Midva pa nisva nič naredila zanj.
Nikoli mu nisva povedala,
da nama veliko pomeni. Zato je šel.
Kaj ima to z intervjujem?
Boš videla.
Adijo.
- Dober dan. - Isei Tomine?
Na televiziji sem vas videla. Vinski zvezdnik.
Kaj delate tu?
Gospo Joko Savaguči iščem. Tolmačka je bila.
Moja babica je.
To je njena hiša, ampak je šla v toplice v Hakone.
Jutri se vrne.
- Potem se bom vrnil jutri. - Čakala vas bom.
Ajame sem.
Ajame.
- Na svidenje. - Na svidenje.
Dober dan.
- Si dobro spala? - Ja.
Kje je Thomas?
Saj veš, kje. Lorenzu pomaga zbirati steklenice.
- Moj prijatelj Jacques. - Camille!
Zelo sem vesel, da te vidim. Jacques Fusier.
Očetov založnik.
Poznal sem te kot otroka. Luca mi je povedal veliko o tebi.
Še nikoli ni bil tako navdušen nad nekom.
- Pravi, da si Mozart vin. - Ne, pretirava.
Pri Légerjevih nisem vajen skromnosti.
Si videla to?
Alexandre in jaz leta 2001
ob praznovanju osme izdaje Légerjevega vodnika.
Nepozaben večer.
Kot založnik ne bom skrival, da je ta vodnik moj največji ponos.
Za to se lahko zahvalim tvoji mami.
Pametna ženska.
Živahna, izjemna ženska.
Če ne bi bila ob tvojem očetu in ga podpirala,
ne bi dosegel vsega tega. Saj nisem povedal nič novega.
- To ti je najbrž povedala tisočkrat. - Ja.
- Camille! Bi prišla? - Prav.
Ja?
Sedi.
Lahko pokusiš to vino, prosim?
- Luca, nisem spaček v cirkusu. - Seveda ne. Oprosti.
Ni treba ugibati. Zanima naju tvoje mnenje.
Prosim.
Prav.
Odlično je.
Občutim sonce in mraz hkrati. Čudno.
Robidnica, višnja, kamboški poper in
tajski čili.
Vinska sorta je malbec,
ampak je ne poznam.
Najbrž iz višjih leg.
Mogoče iz Andov.
- Sranje. Kaj je to? - Kaj je?
Tako dobro je, da slišim glasbo.
To je noro.
Čisto noro.
Sem zinila neumnost?
Ne.
Camille, to vino...
Odkril ga je tvoj oče.
Res je iz Argentine. Iz pokrajine Mendoza,
na tisoč metrih v Andih.
Sorta je malbec, kot si rekla.
Oče je oboževal to vino. Rekel je, da je čisto noro.
- Tako je rekel. "Noro." - Ja.
- Ni tako, Jacques? - Ja.
Pri Légerjevem vodniku gre samo za to.
Iskreno mnenje o vinu, ki ga pokusiš.
Nič drugega.
Kaj praviš?
Premislila bom.
Jacques.
Presenečenje sva ti pripravila.
To je maketa za...
- Kako naj rečem? - Da si boš predstavljala.
Ja, tako je.
Da si boš predstavljala.
- Živjo. - Trnuljčica, zamujaš.
- Oprosti. - Si ponočevala?
Ne, sploh ne.
Sestanek sem imela. Z odvetniki. Pozabila sem povedati.
- Koliko ste jih naročili? - Vse, kar smo našli v Lombardiji.
Mimogrede, z Mijabi se bova poročila.
Ne bi rekla.
- Poročila se bova. - Lahko govoriva?
- To vem. Ti tudi. - Veš?
Ja.
Kdaj mi boš predstavila starše?
- Je vse v redu med nama? - Seveda. Zakaj sprašuješ?
No... To je dobro.
Nekatere punce bi narobe razumele in bi mi zamerile.
Brez razloga, ker je že od začetka jasno, da imam punco.
Ja, zelo jasno.
Pozabila bom, da sem komaj odložila, pa si bil že tu.
Pozabila bom tudi na tvoje prav nič nedolžne poglede.
Vidim te, veš.
Zato ne jemljem osebno tega, da si me odrinil, ko je očitno nekaj med nama.
- Ne, kje pa. - Camille, poročil se bom.
Ja, razumem. Srečno.
Lahko govoriva o čem drugem?
Na kakšnem sestanku si bila?
Ne vem, ali naj ti povem.
Daj no.
Boš molčal?
Ponudili so mi, naj prevzamem Légerjev vodnik.
- Si resna? - Ja, sem. Kaj je smešno?
Oprosti, ampak...
Ne moreš prevzeti Légerjevega vodnika.
- Prav, zakaj ne? - Užalil sem te.
Nisem užaljena, zanima me, zakaj.
Veš, kaj pomeni odgovornost za tak vodnik?
- Misliš, da si pripravljena za to? - Zakaj ne?
Zbudi se. Pred enim mesecem nisi razlikovala belega vina od rdečega.
- A tako. - Pa bi rada prevzela Légerjev vodnik?
- Imaš raje prijazno, ravnodušno Camille? - Ne, ne govori neumnosti.
Najbolj nadarjen človek si, kar jih poznam.
Ampak še veliko se moraš naučiti. Ne reci, da vse veš.
Ne morem verjeti. Se ne bi veselil zame?
Oče je hotel, da ga prevzamem.
Misliš?
Če je hotel, da ga prevzameš, zakaj moraš tekmovati za dediščino?
- Zakaj ti ni takoj dal vsega? - Če ne verjameš vame, lahko greš.
Resno?
- Resno misliš? - Ja. Prosim, pojdi.
Po vsem, kar sem naredil zate?
- Ja. - Prav, adijo.
Zasrala si.
Zaljubljeni so včasih neumni.
Kaj?
Pripravljeni smo.
Današnji gost je inženirsko diplomo dobil na Japonskem in v ZDA.
Nato je odkril ljubezen do vina.
Celo avtor slavnega vinskega vodnika in avtoriteta v enologiji
Alexandre Léger je v njem prepoznal talent in ga določil za enega od naslednikov.
Imel ga je za "sina po duhu".
Zadnje čase je bil v vseh novicah.
Z veseljem pozdravljam Iseia Tomineja.
- Vesel sem, da sem tu. - Hvala, da ste z nami.
Kaj nam lahko poveste o drugem delu testa?
Ne smem razkriti preveč, ampak povezano je z umetnostjo.
S sliko.
- S sliko? - Ja.
G. Léger je bil odličen poznavalec umetnosti.
Navdihovali so ga glasba, slikarstvo in književnost.
Natančno je vedel, kaj je lepo in dobro in kaj ni.
Sta si bila blizu?
Lahko rečem,
da je bil to odnos med učencem in učiteljem, nič več.
Menda je bil naporen človek.
Kaj vi mislite o njem?
Vsi nadarjeni ljudje imajo temno plat.
Bil je zelo strog in ni dovoljeval napak.
Naučil me je, kaj pomeni biti poznavalec.
Včeraj je vaš ded oznanil, da vas podpira.
Vas je to razveselilo?
Nekateri pravijo, da je moj ded brezsrčen,
vendar ni res.
Krvne vezi so dragocene.
Bližnje cenimo po tem, kakšni so,
ne po tem, kakšne bi si mi želeli.
Nespametni tega ne razumejo,
on pa je drugačen.
Bistveno je, da te domači in tisti, ki jih imaš rad, podpirajo.
Moj ded to ve bolje od drugih.
Če boste izgubili na tekmovanju, boste prevzeli Diamante Tomine?
Diamanti in vino sta nasprotji.
Rudnina proti organski snovi.
Diamanti so simbol nespremenljivosti in večnosti.
- Vino je drugačno. - Mislim, da niste odgovorili na vprašanje.
Odgovor je ne.
Nikoli ne bom prevzel podjetja. Ne glede na izid tekmovanja.
Oddaja se bliža koncu. Bi kaj dodali?
Rad bi se zahvalil očetu, Hirokazuju Tomineju.
On je bolje od vseh razumel, kdo sem in kaj hočem.
Zelo veliko mi pomeni.
Ponosen sem, da sem njegov sin.
Najlepša hvala.
Thomas?
Si tu?
Thomas?
Oprosti.
Odšel je.
Že grem.
Me veseli, sem Isei Tomine.
Pozdravljeni, g. Isei.
Vnukinja vas je omenila. Vstopite.
Vse o predavanjih g. Légerja je zapisano tam.
Vsa predavanja vaših staršev.
Se spomnite mojih staršev?
Vzemite jih s sabo in jih doma v miru preberite.
Lahko pa vstopite in bova poklepetala.
Toda če boste vstopili,
bodite pripravljeni na resnico.
Sami se odločite.
Oprostite, da ste morali čakati.
- Izvolite. - Hvala.
Torej poznate moje starše?
Ne bi mogla reči, da jih poznam.
Recimo, da so se naše poti križale nekaj mesecev.
Prevajala sem na predavanjih g. Légerja.
Kot tolmačka sem bila diskretna in skoraj nevidna.
Ampak
ko postaneš neviden, vidiš veliko stvari.
Kaj ste videli? Prosim, povejte mi.
Vidim, da ste zelo energični.
Tako kot Honoka.
Kakšna študentka je bila moja mama?
Med študenti je izstopala.
Bila je zelo pametna in je imela svoja stališča.
Nikoli ni sklepala kompromisov. Bila je izjemno bistra.
Pa oče?
Bil je zelo goreč, tako kot vaša mati.
Goreč?
Zelo sta bila strastna.
Bila sta v središču pozornosti.
Onadva pa sta videla le drug drugega.
Bila sem priča razvoju njune ljubezni.
Zdelo se mi je, da starša nista bila nikoli zaljubljena.
On je dajal vtis, da predava samo njej.
Kako to mislite? Oče je bil tudi študent, ne?
G. Hirokazu Onojama
in vaša mati sta bila ves čas skupaj.
Ni je izpustil z oči.
Mislim, da je g. Onojamo strlo, ko je ugotovil, da sta zaljubljena.
Nekega jutra
so ga našli popolnoma pijanega na dvorišču univerze.
Zaradi njega
so g. Légerja odpustili.
Nekaj mesecev pozneje
sem izvedela, da sta se Honoka in Hirokazu poročila.
Bila sem presenečena.
Najbrž vam je težko ob tem.
Ampak...
G. Léger je bil moški, ki ga je vaša mati globoko ljubila.
Zato vam je dal priložnost,
da dobite njegovo dediščino.
Zbudi se!
Nekaj sem ti skuhal.
Ne moreš lačen na pot.
Kajne?
Drži se.
CAMILLE LÉGER
PO MANGI TADAŠIJA AGIJA IN ŠU OKIMOTO
Prevedla Lorena Dobrila