Slečna Légerová, pán Tomine,
prezradím vám druhý test, ktorý pripravil pán Alexandre Léger.
Vybral maľbu a jediná pomôcka je slovo „prepojenie“.
Poriadne si ju prehliadnite.
Do dvoch týždňov nájdite víno, čo sa k nej hodí.
BOŽSKÉ KVAPKY
Čoskoro sa začne tlačovka s pánom Noborum Tominem.
Len zriedka vystupuje na verejnosti, pretože neznáša médiá.
Jeho vnuk Issei však oznámil,
že bude bojovať o dedičstvo Alexandra Légera,
ktorý predstavoval autoritu vo svete vína.
Podľa neoficiálnych zdrojov sa...
Pán Noboru Tomine je tu.
Svet sa zmenil.
Ako som povedal, Japonsko sa zmenilo.
Ak sa zmenilo Japonsko,
tak to dokáže aj starec ako ja.
Môj vnuk, Issei Tomine, sa tiež zmenil.
Ponoril sa do sveta vína,
oblasti, ktorá je väčšinou rezervovaná pre západ.
Svetu okamžite dokázal, že má talent.
Podporím Isseia.
Z hĺbky srdca mu želám, aby vyhral.
Issei,
Tomine Diamonds ťa povzbudzujú.
Prosím, vyhraj!
Pre nás.
A hlavne pre Japonsko.
Ďakujem veľmi pekne.
Aha.
Takže, zátišie,
Broskyne, duly a jazmín od Fede Galizie.
Milánska maliarka z baroka,
17. storočie.
Dobre.
Zátišie. Zátišie predstavuje krásu,
krátkosť života.
Všetko má svoj koniec.
Človek sa premení na prach, tak ako ovocie nevyhnutne zhnije v miske.
Krásne.
Ďakujem.
Krátkosť života a vecí.
O tom si písala v knihe, nie?
Čítal si ju?
Áno. Fakt dobrá. Páčila sa mi.
Takže prepojenie, ktoré hľadáme, môže byť medzi životom a smrťou.
Áno, ale čo to má s vínami?
Alebo s vínom?
Nuž...
„Prepojenie“?
Neviem, čo je prepojenie, ale biele či červené,
musí byť talianske.
Miláno alebo región, Lombardsko.
Hľadajte akékoľvek odrody viniča.
Môžu pochádzať aj zo 17. storočia, nikdy nevieš.
Arómy... Broskyňa, jazmín, dula.
Bolo by dokonalé, keby ste našli všetky tri, ale postačia aj dve.
Skončil som.
Dobre. No tak, poďme. Poďme, ľudia!
Ďakujem.
Chcela si ma vidieť?
Čo je to?
Čo sa stalo otcovi?
„Nehľadaj ma.“
Je nezvestný?
- Odkedy? - O to nejde.
Ty si ho videl ako posledný.
O čom ste sa rozprávali?
Issei?
Povedal mi, nech odstúpim zo súboja.
Myslel som, že si ho o to požiadala.
Prečo?
To by som nikdy neurobila.
Myslel si, že tvoj súboj o dedičstvo iných
zničí povesť Skupiny Tomine a aj jeho.
Keď som odišiel...
nazval som ho zbabelcom.
Ako sa opovažuješ?
Je citlivý.
Ako si ho mohol tak ponížiť?
To ty si ho vždy ponižovala.
Prosím?
Počula si, čo som povedal.
- Musíme ísť na políciu. - Určite nie.
Nikto by to nemal vedieť.
Otec je nezvestný a nič neurobíš?
Nemôžeme ho donútiť ostať s nami, ak je odhodlaný odísť.
- Ale čo ak sa mu niečo stane? - Prosím, nič nerob!
Už si spôsobil dosť problémov.
Starý otec, ďakujem.
Čo som urobil?
Všetkým si povedal, že si naozaj želáš moje víťazstvo.
Áno. To som povedal.
Je to pravda, Issei.
Ďakujem veľmi pekne.
Je to pravda. Musíš vyhrať.
Pretože nemáš na výber.
Rozhodol si sa sám, neporadil si sa s nami,
napriek tomu, že sme ťa varovali.
Následkom čoho
už nepatríš do tejto rodiny.
Rozumieš, Issei?
Nemáš na výber, musíš vyhrať.
Ak nevyhráš, prídeš o všetko.
Povesť, česť...
rodinu, peniaze, budúcnosť.
Nič ti neostane.
Len oči pre plač.
Takže ti želám veľa šťastia.
Nie.
Vieš,
myslíš, že jej je zle, ale Francúzi...
Kým u vás, Japoncov,
je všetko o dôstojnosti, zvyklosti, bez dotykov.
Je mi vás naozaj ľúto.
Nie je to náhodou stereotyp?
Meno?
Hirokazu Tomine.
Viete mi povedať, ako zmizol?
NEHĽADAJ MA.
Napísal to on?
Áno.
Váš otec má 56 rokov.
Je dosť starý na to, aby sa rozhodol čo so životom.
Bojím sa oňho.
Nemá peniaze či doklady.
Nechcem, aby skončil na ulici, alebo sa mu niečo stalo.
Viete, koľko dospelých sa každý rok stratí v Japonsku?
Chcete vedieť, čo môžeme spraviť, ak niekto zmizne dobrovoľne?
Nič.
A ak by sme ho aj našli,
nemôžete ho prinútiť k návratu, ak to nechce.
Videl som vás v telke?
Nie.
Dobre.
Nuž,
nemáme veľmi čo urobiť.
Niekedy sa vrátia sami, viete.
Ako to môžete povedať bez toho, aby ste ho hľadali?
Prosím, nezúfajte.
Môžeme sa stretnúť?
Kedy?
Nič nehovorte.
Keď ma teraz máte radi,
chcete exkluzívne rozhovory pre každý test, však?
Presne.
To vážne?
Čo to s vami je?
To sa vám nepodobá.
Môžem vám veriť, slečna Kataseová?
Nuž, som novinárka.
Prepáčte. Rozumiem.
Všetko, čo poviete, ostane tu. Sľubujem.
Môj otec je nezvestný.
Nemá mobil, doklady ani kreditnú kartu.
Nájdite ho.
Som novinárka, nie súkromná detektívka.
Videl a čítal som vašu prácu.
Poriadne riskujete.
Viem, že si myslíte, že som len arogantný aristokrat.
A možno aj som.
Nechodievam do spoločnosti, nemám veľa priateľov.
Vlastne
už som sa nejaký čas neotvoril druhému človeku.
Môj otec, on je...
Viete, že mám rubriku v televíznej talk šou.
Urobme rozhovor.
Exkluzívny, samozrejme.
Nespýtam sa, prečo zmizol.
Ale musíte sa nad tým zamyslieť.
Prečo práve teraz?
Povedal som mu hrozné veci.
Ľudia nezmiznú kvôli hrozným slovám.
Možno mal nejaké tajomstvá.
Kto ich nemá?
- Máte fotku? - Čože?
Otcovu fotku.
Pekná.
Podobáte sa naňho.
Vitajte.
Čo si dáš na pitie?
Nič. Nič.
Tak, čo sa deje?
Prečo si ma sem zavolal?
Musíme sa porozprávať, jasné?
Dobre.
Vieš, čo sa deje vždy 31. marca?
Nie.
Vyjde nová Légerova príručka.
Vydávajú ju vo viac než 70 krajinách, takmer dva milióny výtlačkov.
Tisícka ochutnaných vín, zoradených, ohodnotených.
Luca, prečo mi to hovoríš?
Lebo Légerova príručka už nie je Légerova príručka,
ak ju nepíše Léger.
A?
Vidíš tu ešte nejakého Légera?
Hovorím o tebe. Ty. Hovorím o tebe.
- Luca, no tak. - Pozri, ja viem.
Tvojou prioritou je teraz súboj.
Ale tvoj otec sníval, že raz preberieš príručku.
Povedal mi to. Som len jeho posol.
Zajtra ráno máme stretnutie u tvojho otca.
Thomas tam nebude. S Lorenzom to zariadime.
Mám pre teba prekvapenie.
Smiem sa spýtať, či máte záznamy o profesorovi, čo tu učil?
Niekedy medzi rokmi 1990 a 1994?
A prečo?
Asi sa stretol s mojimi rodičmi na svojej hodine, ale nie som si istý.
Tento rok majú rodičia 30. výročie.
Chcem ich teda prekvapiť a pozvať tohto profesora.
Ako sa volá?
Léger, Alexandre.
L-É-G-E-R.
Našiel som ho.
Ako dlho tu učil?
Od apríla do júna 1991.
Neostal tu celý rok? Prečo?
To vám nesmiem prezradiť.
Ak učil mojich rodičov, ako dlho k nemu chodili?
Honoka Tominová a Hirokazu Onojama.
Od apríla do júna. Tak ako ten profesor.
Máte ich známky? Mojich rodičov?
Áno.
Takže?
To vám nesmiem prezradiť.
Dáte mi mená spolužiakov, aby som ich pozval na oslavu?
To mi nesmiete prezradiť, však?
Môžete mi, prosím, pomôcť? Je to veľmi dôležité.
Prosím.
Mám meno vtedajšej tlmočníčky
a jej adresu.
Ak tam stále býva.
To by bolo skvelé.
- Prepáč. - Nie, to nič.
A hotovo.
To bola Juliette?
- Áno. - Ako dlho ste spolu?
Sedem rokov.
Prečo „uhm“?
Nie, nie, nič. To je dosť.
Akože je to dobré.
Ale sedem rokov.
To je kľúčový bod vo vzťahu, však?
Línia medzi brečkou a Grand Cru.
Žartujem, musíte sa veľmi dobre poznať. Super.
A tvoj rekord?
Šesť mesiacov?
Fakt?
Hej, dostala som často kopačky.
Nevedeli si so mnou predstaviť budúcnosť. Aj ich chápem.
Neviem čo so životom.
Preto sa mi zdá sedem rokov dosť.
Požiadala ma o ruku.
Fíha. Moderné dievča.
- Nuž, gratulujem. - Ďakujem.
Aj keď veľmi neverím v manželstvo.
Vieš, aká je miera rozvodov?
- Päťdesiat percent? - Presne.
A druhé manželstvá?
- Tridsať percent? - Šesťdesiatšesť percent.
- Nie. - A 75 % pri tretích.
Chápem. To je šialené.
Chápem, prečo si dostala toľko kopačiek.
Pretože si neznesiteľná.
Ak chceš, mám teóriu. Počkaj, počúvaj, počúvaj.
- O miere potešenia a bolesti v láske. - Počkaj...
Napoviem, úplný nepomer.
O tom nepochybujem, ale určite to nechcem počuť.
Takže si ju nechaj pre seba, ďakujem.
Chcem krásnu svadbu
s ľuďmi, čo milujeme, dobrou hudbou a vínom.
Je mi jedno, ak sa o dva roky rozvediem.
Nemáme veľa šancí obklopiť sa ľuďmi, ktorých milujeme.
Okrem pohrebov,
čo nie je moja šálka kávy.
Neviem prečo, ale myslel som si, že prídeš na mamin.
Prišla by som.
Ale mama mi to „zabudla“ povedať.
Marianne si veľa vytrpela, vieš.
Tvoj otec bol zasrane výbušný a časom sa to nezlepšovalo.
Bol tvrdý.
Vkuse si si musela dávať bacha.
Vždy bolo všetko zložité.
Pre všetkých vyčerpávajúce.
A napriek tomu si to najláskavejšie dievča na svete.
- Super. - Nie.
Nie, naozaj.
Zbožňujem láskavosť. Nič nie je krajšie.
Takže v kombinácii s tvojím intelektom,
ani netušíš.
- Počkať, prišli sme odtiaľ. - Nie, Thomas! Poď!
- Tadiaľto. Vôbec! No tak. - Prišli sme odtiaľto.
- Určite? - Áno.
Nezdá sa mi.
- Určite tadiaľto? - Nie, poď. Vezmem ťa, vezmem ťa.
Ako je „som opitý“ po japonsky?
Jopparatta.
- Hej. - Jopparatta.
Jopparatta.
Čo?
- Ticho, prestaň. - Jusuke je tu?
- Áno, ale spí. - Áno.
Čo to robíš?
- Papuče. - Koho trápia papuče?
Jusuke aj tak spí.
Fakt.
Vravel, že nemáme vstupovať v topánkach.
Čo je?
Poď.
Camille, poď.
Camille, no tak poď.
Nie.
- Nie, Camille. Camille. - Čo? Čo?
- Camille, sme opití. - Ja nie.
- Camille, sme... - Počúvaj, počúvaj!
Toto väčšinou nerobím.
Ale...
ty a ja, to je...
Nie?
Nie. Nemôžem.
Nemôžem.
- Počkaj. - Nie.
Dobrý.
Dobrý večer. Ruším?
Máte nejaké novinky?
Nuž, ľudia, čo zmiznú, idú väčšinou ďaleko od svojho mesta.
Idú autobusom alebo vlakom.
Pozrite si email.
Mám kamaráta na polícii,
ktorý má prístup ku kamerám na vlakových staniciach.
Podľa dátumu a času, čo ste mi dali...
Môže to byť váš otec?
Myslím, že áno.
Stále ale neviem, ktorým išiel vlakom.
Ale vieme, z ktorého automatu si kúpil lístok.
Nemalo by byť príliš náročné nájsť tú transakciu.
Slečna Kataseová,
ďakujem, skutočne.
Nemáte začo.
Budem vás informovať.
Inak, máte zajtra večer čas?
Na čo?
Kino? Večera?
Žartujem.
Kvôli rozhovoru.
Môjmu exkluzívnemu rozhovoru.
Vy teda nestrácate čas.
Takže o 19.00?
Dobre.
Super.
Pošlem vám podrobnosti.
Nebojte sa. Budem milá.
Nebuďte na mňa tvrdá.
Majte sa. Dobrú noc.
Dobrú noc.
Issei. Čo má znamenať ten televízny rozhovor?
Ahoj, ako sa máš?
Nechaj si ten sarkazmus a vysvetli mi to.
Povedzme,
že ma podpora starého otca tak potešila, že som sa o to chcel podeliť so svetom.
Žartuješ?
To ty snáď žartuješ.
Tvoj manžel odišiel a nevieme, či žije, alebo je mŕtvy.
Skrátka ti to je jedno.
Nikdy sa k nám nevráti.
Zaslúžiš si to.
Podporoval nás.
Ale my sme preňho neurobili nič. Ignorovali sme ho.
Nikdy sme sa mu nepokúsili povedať,
aký je pre nás dôležitý. Preto odišiel.
A čo to má spoločné s rozhovorom?
Uvidíš.
Zbohom.
Dobrý deň.
Issei Tomine?
Videla som vás v telke.
Ste vínna superhviezda!
A zvoníte mne!
Hľadám pani Joko Sawagučiovú. Bola tlmočníčka.
To je moja stará mama.
A toto je jej dom. Ale išla do kúpeľov v Hakone.
Zajtra sa vráti.
Tak potom sa vrátim.
Budem na vás čakať.
Som Ajame.
Ajame.
- Uvidíme sa. - Uvidíme.
Dobré ráno.
- Ako sa máš? Vyspatá? - Áno.
Kde je Thomas?
Vieš, kde je. Lorenzo ho potreboval pri „výbere fliaš“.
Toto je môj priateľ, Jacques.
Camille!
Veľmi ma teší. Som Jacques Fusier.
Vydavateľ tvojho otca, už celú večnosť.
Poznal som ťa ako maličkú.
Luca mi o tebe veľa povedal.
Ešte z nikoho nebol taký nadšený.
- Vraj si Mozartom vína. - Nie, preháňa.
U Légerovcov nie som zvyknutý na skromnosť.
Vidíš?
Tu som s Alexandrom v roku 2001,
keď sme oslavovali 8. vydanie Légerovej príručky.
Pamätný večer.
Ako vydavateľ nebudem skrývať skutočnosť, že na tú príručku som najviac hrdý.
Dlhujem to tvojej mame.
Veľmi múdra žena.
Veľmi živelná. Výnimočná žena.
Vieš, keby na začiatku nepodporovala tvojho otca,
nikdy by sa nedostal tam, kde bol.
Nič ťa tu ale neučím.
Určite ti to hovorila už tisíckrát.
Áno.
Camille! Prišla by si?
Dobre.
Áno?
Posaď sa.
Ochutnala by si pre nás toto víno?
Luca, nie som cirkusové zviera.
Isteže nie, prepáč.
Nemusíš nič hádať.
Zaujíma nás len tvoj názor.
Prosím.
Dobre.
Fíha. To je skvelé.
Je tam slnko, ale zároveň je chladné. Čudné.
Černica, čerešňa višňová, kampotské korenie a...
thajské čili.
Odroda viniča, Malbec,
ale túto nepoznám.
Asi vysoká nadmorská výška.
Možno Andy.
- Doriti. Čo to je? - Čo je?
Je také dobré, až počujem hudbu.
Je šialené.
Úplne šialené.
Povedala som niečo hlúpe?
Nie.
Camille, toto víno...
Objavil ho tvoj otec.
Skutočne je z Argentíny, z regiónu Mendoza,
vo výške tisíc metrov nad morom v Andách.
Odroda viniča je Malbec, ako si povedala.
Tvoj otec toto víno zbožňoval.
Zdalo sa mu úplne „šialené“.
- To povedal. „Šialené“. - „Šialené“, áno.
- Však, Jacques? - Áno.
Vieš, a presne o tom je Légerova príručka.
Tvoj úprimný názor na vína, ktoré ochutnáš.
Nič viac.
Tak, čo povieš?
Premyslím si to.
Jacques.
Máme pre teba malé prekvapenie.
Je to len maketa, isteže, aby...
Ako to povedať?
Podnietila myšlienku.
Áno, tak nejako.
Podnietila myšlienku.
- Ahoj. - Šípková Ruženka, meškáš.
- Prepáčte. - Dlhá noc?
Nie, nie dlhá, vôbec nie dlhá.
Mala som stretnutie. S právnikom. Mala som vám to povedať, prepáčte.
Koľko ich máte?
Objednali sme, čo sme našli v Lombardsku.
A mimochodom, s Mijabi sa budeme brať.
Hej, to ťažko.
Raz sa zosobášime.
Môžeš?
- Viem to. Aj ty. - Ty to vieš? Fakt?
Hej.
Áno.
Kedy ma zoznámiš s rodičmi?
V pohode?
Áno, jasné. Prečo sa pýtaš?
No,
o to lepšie.
Sú dievčatá, ktoré by to zobrali zle a nahnevali by sa na mňa,
aj keď niet prečo, od začiatku som jasne hovoril, že niekoho mám.
Áno, je to veľmi jasné.
Zabudnem, že som ledva zložila mobil
a už si sedel v lietadle za mnou.
A tiež zabudnem, ako sa na mňa občas pozeráš,
a vôbec to nie je nevinne.
Vidím ťa, vieš.
Takže nie, neberiem zle, že si ma odstrčil,
keď medzi nami jasne niečo je.
- Som nad vecou. - Camille, budem sa ženiť.
Hej, chápem. To máš super.
Môžeme sa baviť o niečom inom?
Čo tvoje administratívne stretnutie?
Neviem, či by som ti to mala povedať.
Povedz.
Neprezradíš to?
Navrhli mi prebrať Légerovu príručku.
To vážne?
Áno, vážne. Prečo sa smeješ?
Prepáč, ale...
Ale, Camille, nemôžeš prebrať Légerovu príručku.
Dobre, a prečo?
Berieš to zle.
Nie, nie, počkaj. Neberiem to zle. Len to rozveď.
Vieš, čo znamená niesť takú príručku na pleciach?
Myslíš, že si na to pripravená?
Prečo nie?
Zleť z oblakov, Camille.
Pred mesiacom si nevedela rozlíšiť biele víno od červeného.
- Chápem. - Chceš prebrať Légerovu príručku?
Máš radšej milú, nulu Camille, však?
Nie, nie. Neblázni.
Camille, si talentovaná. Najtalentovanejší človek, akého som videl.
Ale stále sa máš čo učiť. Nehovor mi, že vieš všetko.
To snáď nie. Nemôžeš sa na chvíľu tešiť so mnou?
Otec chcel, aby som ho nahradila.
Určite?
Ak by to Alexandre chcel,
prečo ťa núti súperiť s úplným cudzincom o dedičstvo?
Prečo ti ho rovno nedal?
Vieš čo? Ak vo mňa neveríš, môžeš odísť.
To myslíš vážne?
- Myslíš to vážne? - Áno. Prosím, choď. Odíď.
Takto reaguješ po všetkom, čo som pre teba urobil?
- Hej. - Dobre, čau.
Posrala si to.
Zaľúbení ľudia bývajú hlúpi.
Čo je?
Pán Tomine, môžete.
Dnešný hosť má inžiniersky titul z Japonska a Spojených štátov.
Potom objavil vášeň pre víno.
Dokonca aj slávny autor vínnej príručky a autorita v enológii,
Alexandre Léger, rozpoznal neobyčajný talent.
Teraz ho vybral za jedného zo svojich nasledovníkov.
Pán Léger ho nazval „duchovným synom“.
V ostatnom čase plní titulky.
Je mi veľkým potešením privítať Isseia Tomineho.
Aj mne je potešením.
Ďakujem, že ste prišli.
Čo by ste nám najprv povedali o druhom teste?
Nemôžem toho veľa prezradiť, týka sa umenia.
Presnejšie maľby.
Maľby?
Áno.
Pán Léger sa podrobne vyznal v umení.
Do veľkej miery ho inšpirovala hudba, maľby a literatúra.
Mal veľmi jedinečnú predstavu o tom, čo je krásne či pekné a čo nie.
Boli ste si blízki?
Môžem povedať,
že náš vzťah bol vzťahom študenta a učiteľa. Nič viac.
Niektorí ho opisovali ako človeka, s ktorým sa ťažko vychádza.
Čo si o ňom myslíte?
Každý talentovaný človek má temnú stránku.
Bol veľmi prísny a chyby nestrpel.
Naučil ma, ako byť profesionálom.
Včera vám váš starý otec vyjadril podporu.
Potešilo vás to?
Niektorí tvrdia, že starý otec je bezcitný a krutý,
ale to nie je pravda.
Pokrvné putá sú vzácne.
Blízkych si ceníme takých, akí sú,
nie takých, akých ich chceme mať.
Len hlúpi a nerozumní ľudia to nechápu,
ale on je očividne iný.
Podpora rodiny a blízkych je rozhodne kľúčová.
Starý otec to vie lepšie, než ktokoľvek iný.
Ak prehráte súboj, preberiete Tomine Diamonds?
Diamanty a víno sú protiklady.
Minerál proti organickej hmote.
Diamanty symbolizujú nemennosť a večnosť.
Víno je iné.
Nemyslím, že ste odpovedali na otázku.
Odpoveď znie nie.
Nikdy nepreberiem spoločnosť, nech už bude výsledok akýkoľvek.
Blížime sa ku koncu.
Chcete niečo dodať?
Chcel by som poďakovať otcovi, Hirokazovi Tominemu.
Viac než ktokoľvek iný
dokáže pochopiť, kto som a čo chcem.
Je pre mňa veľmi dôležitý.
Som veľmi hrdý, že som jeho syn.
Ďakujem veľmi pekne.
Thomas?
Si tam?
Thomas?
Mrzí ma to.
Odišiel.
Idem.
Teší ma. Som Issei Tomine.
Dobrý deň, pán Issei.
Vnučka vás spomínala. Poďte.
Všetko o predmete pána Légera mám zapísané tu.
Všetky hodiny, na ktorých boli vaši rodičia.
Pamätáte si mojich rodičov.
Môžete si ich zobrať a v pokoji si ich doma prečítať.
Alebo poďte ďalej a porozprávame sa.
Ale ak sa rozhodnete vstúpiť dnu,
musíte čeliť pravde.
Je to na vás.
Prepáčte, že ste museli čakať.
Páči sa.
Ďakujem.
Takže poznáte mojich rodičov?
„Poznať“ je prisilné slovo.
Povedzme, že sa naše cesty na pár mesiacov skrížili.
Tlmočila som hodiny pána Légera.
Ako tlmočníčka
som bola diskrétna a takmer neviditeľná.
Ale
keď sa stanete neviditeľným, taktiež uvidíte veľa vecí.
Čo ste videli? Prosím, povedzte mi to.
Vidím, že ste veľmi náruživý človek.
Ako Honoka.
Aká bola moja mama študentka?
Spomedzi študentov vyčnievala.
Bola veľmi múdra a s vlastnými názormi.
Nikdy nerobila kompromisy a bola veľmi inteligentná.
A čo môj otec?
Bol veľmi zanietený, ako vaša matka.
Zanietený?
Mali veľmi silné zanietenie.
Boli stredobodom pozornosti.
A oči mali len jeden pre druhého.
Sledovala som zrod ich lásky.
Zdalo sa mi, že moji rodičia sa nikdy neľúbili.
Zatiaľ čo on, akoby učil len pre ňu.
Ako to myslíte? Môj otec bol rovnako študent, no nie?
Pán Hirokazu Onojama
bol vždy s vašou matkou.
Nespustil ju z očí.
Myslím, že pán Onojama bol zničený, keď zistil, že sa ľúbia.
Jedného rána
ho našli úplne opitého na univerzitnom dvore.
Kvôli nemu...
vyhodili pána Légera.
O pár mesiacov
som sa dozvedela, že Honoka a Hirokazu sa vzali.
Veľmi ma to prekvapilo.
Určite sa vám to počúva ťažko.
Ale...
uvedomujem si, že vaša mama bola hlboko zamilovaná do pána Légera.
Preto chcel, aby ste mali príležitosť...
získať jeho dedičstvo.
Zobuď sa!
Niečo som ti uvaril.
Nemôžeš cestovať nalačno.
No nie?
Opatruj sa.
CAMILLE LÉGEROVÁ
PODĽA MANGA KOMIKSU KAMI NO SHIZUKU TADAŠIHO AGIU/ŠU OKIMOTOVEJ.
Preklad titulkov: Jozef Ferencz