Panele Ležė, pone Tomine.
Tuoj pateiksiu jums antrąjį pono Aleksandro Ležė paruoštą testą.
Jis pasirinko paveikslą, vienintelė užuomina - žodis „ryšys“.
Įdėmiai įsižiūrėkite.
Turite dvi savaites surasti jį atitinkantį vyną.
Netrukus prasidės p. Noboru Tomine spaudos konferencija.
Jis retai rodosi viešumoje, nes nepakenčia žiniasklaidos.
Tačiau jo anūkas Isėjus
pranešė, kad varžysis dėl Aleksandro Ležė,
vyno pasaulio autoriteto, palikimo.
Pasak neoficialių šaltinių, jis...
Štai ir jis. Ponas Noboru Tomine.
Pasaulis pasikeitė.
Kaip ir sakiau, Japonija pasikeitė.
Jei pasikeitė ji,
gali pasikeisti ir toks senis kaip aš.
Mano anūkas Isėjus Tomine taip pat pasikeitė.
Jis paniro į vyno pasaulį,
į sritį, įprastai paliekamą vakariečiams.
Jis iškart įrodė pasauliui turįs talentą.
Aš paremsiu Isėjų.
Iš visos širdies linkiu jam pergalės.
Isėjau,
„Tomine deimantai“ tave palaiko.
Prašome laimėti!
Dėl mūsų.
Ypač dėl Japonijos.
Labai ačiū.
Štai.
Natiurmortas
„Persikai, svarainiai ir jazminas“, Fedės Galicijos kūrinys.
Ji - milanietė baroko dailininkė,
gyvenusi 17 a.
Aišku.
Natiurmortas. Natiurmortas išreiškia grožį
ir gyvenimo trumpumą.
Viskas baigiasi.
Žmonės virs dulkėmis, o vaisiai neišvengiamai supus dubenyje.
Labai gražu.
Ačiū.
Gyvenimo ir dalykų trumpumas.
Apie tai rašei savo knygoje, tiesa?
Skaitei ją?
Taip. Ji labai gera. Man labai patiko.
Taigi, tas ryšys, kurio ieškome, gali būti ryšys tarp gyvenimo ir mirties.
Taip, bet ką tai turi bendro su vynu?
Arba su konkrečiu vynu?
Na...
„Ryšys“?
Nežinau, kas tas ryšys, bet vynas, baltas ar raudonas,
turi būti itališkas.
Iš Milano arba iš to regiono, iš Lombardijos.
Ieškokite visų vynuogių veislių.
Gal jos bus kilusios iš 17 a., negali žinoti.
Aromatai - persiko, jazmino, svarainio.
Visi trys būtų tobula, bet ir du neblogai.
Baigiau.
Gerai. Eime. Pirmyn, bičiuliai!
Ačiū.
Norėjote mane matyti?
Kas čia?
Kas nutiko tėčiui?
„Neieškokit manęs.“
Jis dingo?
- Kada? - Ne tai svarbiausia.
Tu - paskutinis žmogus, kuris jį matė.
Apie ką kalbėjotės?
Isėjau?
Jis liepė man pasitraukti iš varžybų.
Maniau, kad tu jo paprašei tą pasakyti.
Kodėl turėčiau?
Aš taip niekad nepasielgčiau.
Jei varžaisi dėl svetimo palikimo,
jis manė, kad tai sužlugdys „Tomine grupės“ reputaciją, jo taip pat.
Kai jį palikau...
pasakiau, kad jis bailys.
Kaip tu drįsti?
Jis jautrus žmogus.
Kaip galėjai jį taip pažeminti?
Tai jūs visada jį žeminote.
Atsiprašau?
Puikiai girdėjote, ką pasakiau.
- Turime kreiptis į policiją. - Jokiu būdu.
Niekas neturi sužinoti.
Tėtis dingo, o jūs nieko nesiimsite?
Negalime priversti jo pasilikti, jei jis pasiryžo išeiti.
- O jei jam kas nors nutiks? - Prašau, nieko nedaryk!
Pridarei jau pakankamai rūpesčių.
Seneli, ačiū.
Ką aš padariau?
Visiems pasakėte, kad nuoširdžiai linkite man laimėti.
Taip. Aš taip pasakiau.
Tai tiesa, Isėjau.
Labai ačiū.
Tai tiesa. Privalai laimėti.
Nes neturi pasirinkimo.
Nusprendei pats vienas, nepasitaręs su mumis,
nepaisant to, kad tave perspėjom.
Todėl
tu nebepriklausai šiai šeimai.
Supranti, Isėjau?
Neturi kitos išeities, tik laimėti.
Jei nelaimėsi, prarasi viską.
Reputaciją, garbę,
šeimą, pinigus, ateitį.
Tau nieko neliks.
Tik akys ašaroms lieti.
Taigi, linkiu tau sėkmės.
Ne.
Žinai,
tau atrodo, kad jai bloga, bet prancūzai...
O jums, japonams,
svarbiausia orumas, papročiai ir nevalia liestis.
Man jūsų labai gaila.
Ar ne tai vadinama stereotipu?
Kuo jis vardu?
Hirokadzu Tomine.
Galite pasakyti, kaip jis dingo?
NEIEŠKOKITE MANĘS.
Čia jis parašė?
Taip.
Jūsų tėvui 56-eri.
Jis pakankamai suaugęs rinktis, ką veikti su savo gyvenimu.
Man dėl jo neramu.
Jis neturi pinigų ir asmens dokumentų.
Nenoriu, kad atsidurtų gatvėje ar kad jam nutiktų kas nors blogo.
Žinote, kiek suaugusiųjų kasmet dingsta Japonijoje?
Norite žinoti, ką galime padaryti, kai žmonės dingsta savanoriškai?
Nieko.
Ir net jei juos randame,
negalite priversti jų grįžti, jei jie patys nenori.
Ar mačiau jus per televizorių?
Ne.
Gerai.
Na,
nedaug kuo tegalime padėti.
Žinot, kartais jie patys grįžta.
Kaip galite taip sakyti jo net neieškodamas?
Nepulkite į neviltį.
Galime susitikti?
Kelintą?
Nieko nesakykite.
Dabar, kai mane pamėgote,
norite, kad rengčiau išskirtinius interviu po kiekvienų varžybų, ar ne?
Būtent.
Jūs rimtai?
Kas jums negerai?
Tai jums labai nebūdinga.
Ar galiu jumis pasitikėti, panele Katase?
Aš žurnalistė.
Atsiprašau. Supratau.
Gerai, viskas, ką pasakysite, liks tarp mūsų. Pažadu.
Dingo mano tėvas.
Jis neturi telefono, asmens dokumentų ir kredito kortelės.
Norėčiau, kad jį surastumėte.
Aš žurnalistė, o ne privati detektyvė.
Mačiau ir skaičiau, ką parašėte.
Jūs velniškai rizikuojate.
Žinau, jūs mane laikote tik arogantišku aristokratu.
Gal toks ir esu.
Beveik niekur neišeinu, neturiu daug draugų.
Tiesą sakant,
jau senokai nebuvau šitaip atsivėręs kitam žmogui.
Mano tėvas, jis...
Žinote, televizijos pokalbių laidoje vedu žinių rubriką.
Duokite man interviu.
Be abejo, išskirtinį.
Neklausiu, kodėl jis dingo.
Bet jūs turite apie tai pagalvoti.
Kodėl būtent dabar?
Prikalbėjau jam baisių dalykų.
Žmonės nedingsta dėl bjaurių žodžių.
Gal jis turėjo paslapčių.
Kas neturi paslapčių?
- Turite nuotrauką? - Ką?
Savo tėvo nuotrauką.
Graži nuotrauka.
Jūs panašus į jį.
Prašom užeiti.
Ko norėtum išgerti?
Nieko.
Tai kas nutiko?
Kodėl pasikvietei mane čia?
Turiu su tavimi pasikalbėti, aišku?
Aišku.
Žinai, kas nutinka kasmet kovo 31 d.?
Ne.
Išeina naujas „Ležė gidas“.
Gidas spausdinamas daugiau nei 70 šalių, beveik dviem milijonais egzempliorių.
Tūkstantis degustuotų, įtrauktų į sąrašą ir sureitinguotų vynų.
Luka, kodėl man tai sakai?
Nes „Ležė gidas“ nebėra „Ležė gidas“.
Jei jo nesudarinėja Ležė.
Ir?
Ar matai čia kitų Ležė?
Kalbu apie tave. Tai tu. Kalbu apie tave.
- Luka, liaukis. - Klausyk, žinau.
Dabar pirmenybę teiki varžyboms.
Bet tavo tėvas svajojo, kad tu perimsi gidą.
Jis man taip sakė. Aš tik perduodu jo žodžius.
Rytoj ryte tavo tėvo namuose vyks susirinkimas.
Tomas nedalyvaus. Mes su Lorensu tuo pasirūpinsim.
Turiu tau staigmeną.
Norėčiau paklausti, ar turite informacijos apie čia dėsčiusį profesorių?
Jis dirbo tarp 1990 m. ir 1994 m.
Kam to reikia?
Manau, mano tėvai susipažino jo paskaitose, bet nesu tikras.
Šiemet tėvai švęs 30-ąsias santuokos metines.
Noriu juos nustebinti ir pakviesti tą profesorių.
Kokia profesoriaus pavardė?
Aleksandras Ležė.
LE-ŽĖ.
Radau.
Kiek laiko jis čia dėstė?
Nuo 1991 m. balandžio iki birželio.
Neliko visiems metams? Kodėl?
Neturiu teisės jums sakyti.
Jei mano tėvai buvo jo studentai, kiek laiko jie pas jį mokėsi?
Honoka Tomine ir Hirokadzu Onojama.
Nuo balandžio iki birželio. Tiek, kiek dėstė profesorius.
Turite jų pažymius? Kalbu apie savo tėvus.
Taip.
Na?
Neturiu teisės jums sakyti.
Gal galiu sužinoti kursiokų pavardes, kad galėčiau juos pakviesti į šventę?
Neturite teisės sakyti, tiesa?
Gal galėtumėte man padėti? Tai labai svarbu.
Prašau.
Žinau tuo metu dirbusios vertėjos pavardę
ir jos adresą.
Jei ji dar ten gyvena.
Būtų puiku.
- Atsiprašau dėl šito. - Ne, nesuk galvos.
Baigta.
Džiuljeta rašo?
- Taip. - Kiek laiko jūs kartu?
Septynerius metus.
Kodėl „mhm“?
Ne, nieko. Labai ilgai.
Turiu galvoje, tai gerai.
Bet septyneri metai.
Tai lemtingas laikas santykiuose, ar ne?
Riba tarp „rašalo“ ir „Grand Cru“.
Juokauju, turbūt labai gerai vienas kitą pažįstate. Tai puiku.
Koks tavo rekordas?
Pusmetis?
Tikrai?
Taip, mane dažnai meta.
Jie nematydavo ateities. Tačiau aš juos suprantu.
Nežinau, ką noriu veikti su savo gyvenimu.
Todėl septyneri metai man daug.
Ji man pasipiršo.
Moderni mergina.
- Sveikinu. - Ačiū.
Nors iš tiesų aš netikiu santuoka.
Žinai, koks skyrybų procentas?
- Penkiasdešimt procentų? - Taip.
O antrų santuokų?
- Trisdešimt procentų? - Šešiasdešimt šeši procentai.
- Negali būti. - O trečių santuokų - 75 %.
Supratau. Beprotybė.
Suprantu, kodėl tave taip dažnai meta.
Nes tu - rakštis subinėje.
Jei nori, aš taip pat turiu teoriją. Palauk, paklausyk.
- Apie malonumo-skausmo santykį meilėje. - Pala, bet... Taip, gerai.
Užuomina - santykis labai neproporcingas.
Net neabejoju, bet visai nenoriu jo sužinoti.
Gali pasilikti savo teoriją sau, ačiū.
Noriu nuostabių vestuvių, kuriose dalyvautų
mūsų mylimi žmonės, būtų geros muzikos ir gero vyno.
Man nerūpi, jei po dvejų metų teks išskirti.
Gauname nedaug progų pabūt su mylimais žmonėmis.
Nebent per laidotuves,
bet jos man ne prie širdies.
Nežinau, kodėl, bet maniau, kad dalyvausi mano mamos laidotuvėse.
Būčiau dalyvavusi.
Bet mama „pamiršo“ man pasakyti.
Žinai, Marijana daug prisikentėjo.
Tavo tėtis buvo bjauraus būdo, o metams bėgant jis negerėjo.
Su juo buvo sunku.
Šalia jo visąlaik reikėjo stypčioti ant pirštų galų.
Viskas visada buvo sudėtinga.
Tai visus vargino.
Bet tu - mieliausia mergina pasaulyje.
- Puiku. - Ne.
Ne, aš rimtai.
Myliu gerumą. Už jį nėra nieko gražesnio.
Todėl gerumas kartu su tavo protu -
tu net neįsivaizduoji.
- Pala, mes iš ten atėjome. - Ne, Tomai! Tomai, ateik!
- Į šitą pusę. Visai ne! Nagi. - Mes atėjome iš čia.
- Tu tikra? - Taip, aš tikra.
Atrodo, kad ne ten.
- Tu įsitikinusi, kad į šitą pusę? - Ne, eikš. Aš tave nuvesiu.
Kaip japoniškai pasakyti „aš girtas“?
Yopparatta.
- Taip. - Yopparatta.
Yopparatta.
Kas?
- Baik. - Jusuke čia?
- Taip, bet jis miega. - Taip.
Ką tu darai?
- Šlepetės. - Kam rūpi tos šlepetės?
Jusuke vis tiek miega.
Rimtai.
Jis liepė neiti į namus su batais.
Kas negerai?
Ateik.
Kamile, ateik.
Kamile, eikš.
Ne.
- Ne, Kamile. - Kas?
- Kamile, mes girti. - Aš - ne.
- Kamile, mes... - Paklausyk!
Paprastai taip nesielgiu.
Bet...
tu ir aš, tai...
Ar ne?
Ne, aš negaliu.
Aš negaliu.
- Palauk. - Ne.
Sveiki.
Labas vakaras. Netrukdau?
Turite naujienų?
Dingę žmonės paprastai išvažiuoja iš gimtojo miesto kur nors toli.
Išvažiuoja autobusu arba traukiniu.
Patikrinkite el. paštą.
Turiu draugų policijoje,
kurie gali patikrinti stebėjimo kamerų geležinkelio stotyse įrašus.
Remiantis jūsų nurodyta data ir laiku...
Ar čia gali būti jūsų tėvas?
Manau, kad taip.
Vis dar nežinome, į kokį traukinį jis įsėdo.
Bet žinome, iš kurio aparato įsigijo bilietą.
Neturėtų būti sunku surasti, ką pirko.
Panele Katase,
labai jums ačiū.
Nėra už ką.
Pranešiu naujienas.
Beje, jūs laisvas rytoj vakare?
Dėl ko?
Filmui? Vakarienei?
Juokauju.
Paimčiau interviu.
Savo išskirtinį interviu.
Jūs laiko negaištate.
Taigi, 19.00 val.?
Gerai.
Puiku.
Atsiųsiu smulkesnę informaciją.
Nebijokit. Gražiai su jumis elgsiuosi.
Neskriauskite manęs.
Sėkmės. Labos nakties.
Labos nakties.
Isėjau. Kas čia per interviu televizijai?
Sveiki, kaip laikotės?
Pasitaupyk savo sarkazmą ir pasiaiškink.
Tarkime,
mane taip sujaudino senelio parama, kad norėjau tą pasakyti visam pasauliui.
Tu gal juokauji?
Čia jūs gal juokaujat.
Jūsų vyras išėjo, mes nežinome, miręs jis ar gyvas.
Jums paprasčiausiai nerūpi.
Jis niekad pas mus nesugrįš.
Jūs to nusipelnėte.
Jis mus rėmė.
Bet mes nieko dėl jo nepadarėme. Mes jį tik ignoravome.
Niekada nemėginome pasakyti,
koks jis mums svarbus. Todėl jis ir išėjo.
Ir kaip tai susiję su interviu?
Pamatysite.
Sudie.
Sveiki.
Isėjus Tomine?
Mačiau jus per televiziją.
Jūs - vyno superžvaigždė!
Kodėl jūs čia?
Ieškau panelės Joko Savaguči. Ji anksčiau dirbo vertėja.
Ji mano močiutė.
Čia jos namai. Bet ji išvyko į spa Hakonėje.
Grįš rytoj.
Tada grįšiu rytoj.
Lauksiu jūsų.
Aš Ajame.
Ajame.
- Iki pasimatymo. - Iki.
Labas rytas, Kamile.
- Kaip tu? Gerai išsimiegojai? - Taip.
Kur Tomas?
Žinai, kur. Lorensas jį pasikvietė „parinkti butelius“.
Čia mano draugas Žakas.
Kamile!
Labai džiaugiuosi tave matydamas. Aš - Žakas Fuzjė.
Šimtą metų buvau tavo tėvo leidėjas.
Pažinojau tave vaikystėje.
Luka man daug apie tave pasakojo.
Dar nesu matęs, kad kas nors sukeltų jam tokį entuziazmą.
- Anot jo, tu - vyno Mocartas. - Ne, jis perdeda.
Nesu pratęs prie Ležė šeimos kuklumo.
Matai?
Čia mes su Aleksandru 2001 m.,
kai šventėme 8-ojo „Ležė gido“ išleidimą.
Įsimintinas vakaras.
Kaip leidėjas neslėpsiu, kad tavo tėvo gidas - mano pasididžiavimas.
Esu skolingas tavo motinai.
Labai protinga moteris.
Labai ryški. Išskirtinė moteris.
Žinai, jei ji nebūtų palaikiusi tavo tėvo iš pat pradžių,
jis niekad nebūtų pasiekęs to, ką pasiekė.
Nepasakiau tau nieko naujo.
Turbūt ji tau tūkstantį kartų pasakojo.
Taip.
Kamile! Galėtum ateiti?
Gerai.
Taip?
Prisėsk.
Gal paragautum šio vyno dėl mūsų?
Luka, aš ne cirko artistė.
Aišku, kad ne. Atleisk.
Tau nereikia nieko atspėti.
Mus tik domina tavo nuomonė apie jį.
Prašau.
Gerai.
Jis nuostabus.
Yra saulės, bet tuo pat metu jis šaltas. Keista.
Gervuogė, vyšnia, Kampoto pipirai ir...
Tailando čili pipiras.
Vynuogių rūšis - Malbekas,
bet ne tas, kurį aš žinau.
Turbūt vynuogės augintos kalnuose.
Galbūt Anduose.
- Šūdas. Kas tai? - Kas nutiko?
Jis toks geras, kad net girdžiu muziką.
Jis beprotiškas.
Visiškai beprotiškas.
Ar leptelėjau kokią kvailystę?
Ne.
Kamile, šitas vynas...
Jį surado tavo tėvas.
Jis iš tiesų iš Argentinos, iš Mendosos regiono,
iš 1 000 metrų virš jūros lygio Anduose.
Vynuogių rūšis - Malbekas, kaip ir sakei.
Tavo tėvas dievino šitą vyną.
Jam jis atrodė visiškai „beprotiškas“.
- Jis taip pasakė, „beprotiškas“. - „Beprotiškas“, taip.
- Ar ne, Žakai? - Taip.
Matai, „Ležė gidas“ - būtent toks.
Tavo nuoširdi nuomonė apie ragaujamus vynus.
Nieko daugiau.
Tai ką manai?
Aš apie tai pagalvosiu.
Žakai.
Parengėme tau nedidelę staigmeną.
Žinoma, tai tik maketas...
Kaip čia pasakius?
Tam, kad suprastum mintį.
Taip, toks sumanymas.
Tam, kad suprastum mintį.
- Labas. - Miegančioji gražuolė vėluoja.
- Atsiprašau. - Ilga naktis?
Ne, neilga, visai neilga.
Buvau susitikime. Su teisininkais. Turėjau perspėti, atsiprašau.
Kiek jų gavote?
Užsakėme viską, ką radome Lombardijoje.
Beje, mudu su Mijabi tuokiamės.
Taip, nemanau.
Vieną dieną susituoksim.
Galim pasikalbėti?
- Aš tą žinau. Tu tą žinai. - Tu žinai? Tikrai?
Taip.
Kada nusivesi mane supažindinti su tėvais?
Mes nesipykstam?
Aišku, kad ne. Kodėl klausi?
Na,
tai gerai.
Kai kurios merginos galėtų tai netinkamai suprasti ir supykti ant manęs,
nors nėra jokio reikalo,
nes nuo pat pradžių aišku, kad turiu porą.
Taip, labai aišku.
Aš tik pamiršiu, kad vos spėjau padėti ragelį,
o tu jau skridai pas mane pirmuoju lėktuvu.
Taip pat pamiršiu, kaip kartais į mane žiūri,
tie žvilgsniai tikrai nėra nekalti.
Žinai, aš tave matau.
Todėl, ne, nepriimu asmeniškai, kad mane atstūmei,
nors tarp mūsų aiškiai kažkas vyksta.
- Aš ne tokia smulkmeniška. - Kamile, aš tuoj vesiu.
Taip, supratau. Šaunuolis.
Galim pakalbėti apie ką nors kita?
Apie ką buvo tas administracinis susirinkimas?
Nežinau, ar turėčiau tau pasakoti.
Nagi.
Neprasitarsi?
Man pasiūlė perimti „Ležė gidą“.
Tu rimtai?
Taip, aš rimtai. Kas čia juokingo?
Atleisk, bet...
Bet, Kamile, tu negali perimti „Ležė gido“.
Gerai, kodėl?
Tu įsižeidei.
Ne, palauk. Neįsižeidžiau. Tik noriu, kad paaiškintum.
Ar žinai, ką reiškia būti atsakingam už tokį gidą?
Manai, esi tam pasirengusi?
Kodėl ne?
Pabusk, Kamile.
Prieš mėnesį neatskyrei balto vyno nuo raudono.
- Supratau. - Nori perimti „Ležė gidą“?
Tau labiau patinka geroji nevykėlė Kamilė, tiesa?
Ne. Nekalbėk nesąmonių.
Kamile, tu talentinga. Talentingiausia iš mano sutiktų žmonių.
Bet tau vis tiek dar reikia mokytis. Nesakyk, kad viską žinai.
Negaliu patikėti. Negali pasidžiaugti dėl manęs nors dvi minutes?
Tėvas norėjo, kad jį perimčiau.
Taip manai?
Jei Aleksandras norėjo, kad jį perimtum,
kodėl jis verčia tave varžytis su svetimu žmogumi dėl palikimo?
A? Kodėl iškart tau visko neatidavė?
Žinai, ką? Jei manimi netiki, gali važiuoti.
Tu rimtai?
- Tu rimtai? - Taip, rimtai. Būk geras, eik. Išvažiuok.
Šitaip reaguoji po visko, ką dėl tavęs padariau?
- Taip. - Gerai, viso.
Tu susimovei.
Įsimylėję žmonės gali būti kvaili.
Kas?
Pone Tomine, mes jūsų laukiame.
Šios dienos svečias baigė inžinerijos studijas Japonijoje ir JAV.
Po to atrado savyje aistrą vynui.
Net garsaus vynų gido autorius, enologijos autoritetas
Aleksandras Ležė pripažino jo išskirtinį talentą.
Jis buvo išrinktas tapti vienu iš įpėdinių.
Ponas Ležė jį vadino „dvasiniu sūnumi“.
Pastaruoju metu apie jį rašo visi laikraščiai.
Man labai malonu pristatyti Isėjų Tomine.
Tai man malonu.
Ačiū, kad atėjote į laidą.
Visų pirma, ką galite papasakoti apie antrąjį testą?
Per daug atskleisti negaliu, bet jis susijęs su menu.
Jei tiksliau, su paveikslu.
Paveikslu?
Taip.
Ponas Ležė puikiai išmanė meną.
Jis sėmėsi įkvėpimo iš muzikos, tapybos ir literatūros.
Jis labai gerai suprato, kas gražu ir gerai, o kas - ne.
Jūs buvote artimi?
Galiu pasakyti tik tiek,
kad mus siejo mokytojo ir mokinio santykiai. Nieko daugiau.
Apie poną Ležė sako, kad su juo sunku sutarti.
Ką jūs apie jį manote?
Visi talentingi žmonės turi tamsiąją pusę.
Jis buvo labai griežtas ir nepakęsdavo jokių klaidų.
Jis mane išmokė, ką reiškia būti profesionalu.
Vakar jūsų senelis išreiškė jums paramą.
Ar apsidžiaugėte tai išgirdęs?
Kai kurie sako, kad mano senelis beširdis ir žiaurus,
bet tai netiesa.
Kraujo ryšiai yra brangūs.
Vertiname žmones, kuriuos mylime, už tai, kokie jie yra,
ne už tai, kokiais norime juos matyti.
Lėkšti ir kvaili žmonės to nesupranta,
bet jis aiškiai ne toks.
Be galo svarbu turėti šeimos ir mylimų žmonių paramą.
Mano senelis žino tai geriau už visus.
Jei pralaimėsite varžybas, ar perimsite „Tomine deimantus“?
Deimantai ir vynas - dvi priešingybės.
Mineralas prieš organinį produktą.
Deimantai simbolizuoja nekintamą būseną ir amžinybę.
Vynas - kitoks.
Nemanau, kad atsakėte į klausimą.
Atsakymas - ne.
Aš kompanijos neperimsiu, nepaisant varžybų rezultato.
Mūsų laida artėja į pabaigą.
Ar norite ką nors pridurti?
Norėčiau padėkoti savo tėvui Hirokadzu Tomine.
Jis geriau už kitus
geba suprasti, kas aš esu ir ko noriu.
Jis man labai svarbus.
Ir aš labai didžiuojuosi, būdamas jo sūnumi.
Labai jums ačiū.
Tomai?
Tu čia?
Tomai?
Atsiprašau.
Jis išvyko.
Ateinu.
Malonu susipažinti. Mano vardas - Isėjus Tomine.
Sveiki, pone Isėjau.
Anūkė man apie jus pasakė. Užeikite.
Čia surašyta viskas apie pono Ležė kursą.
Visos paskaitos, kuriose dalyvavo jūsų tėvai.
Jūs prisimenate mano tėvus.
Galite pasiimti ir neskubėdamas perskaityti namie.
Arba galite užeiti ir paplepėti su manimi.
Bet jei nuspręsite užeiti,
turėsite pažvelgti tiesai į akis.
Spręsti jums.
Atsiprašau, kad priverčiau laukti.
Prašom.
Ačiū.
Tai jūs pažįstate mano tėvus?
„Pažinoti“ - per skambiai pasakyta.
Tarkim, kad mūsų keliai buvo susikirtę keletą mėnesių.
Aš vertėjavau pono Ležė paskaitose.
Aš, kaip vertėja,
buvau diskretiška ir beveik nematoma.
Bet,
kai tampi nematomas, taip pat pamatai daugybę dalykų.
Ką jūs matėte? Prašau, papasakokit.
Matau, kad esate labai rimtas žmogus.
Kaip Honoka.
Kokia studentė buvo mano motina?
Ją visada supdavo studentai.
Ji buvo labai sumani ir turėjo savo nuomonę.
Nesileisdavo į kompromisus ir buvo protinga.
O mano tėvas?
Jis buvo labai aistringas, kaip ir jūsų motina.
Aistringas?
Juos siejo stipri aistra.
Jie buvo dėmesio centre.
Negalėjo atplėšti akių vienas nuo kito.
Mačiau, kaip užgimė jų meilė.
Man atrodė, kad tėvai vienas kito nemylėjo.
Susidarydavo įspūdis, kad jis dėsto paskaitą tik jai.
Kaip suprasti? Mano tėvas irgi buvo studentas, ar ne?
Ponas Hirokadzu Onojama,
jis visada buvo kartu su jūsų motina.
Neišleisdavo jos iš akių.
Manau, ponui Onojama plyšo širdis, kai jis sužinojo apie jų meilę.
Vieną rytą
jį rado visiškai girtą universiteto kieme.
Dėl jo...
ponas Ležė buvo atleistas.
Po kelių mėnesių
sužinojau, kad Honoka susituokė su Hirokadzu.
Labai nustebau.
Jums turbūt sunku šito klausytis.
Bet...
Suprantu, kad ponas Ležė buvo tas, kurį jūsų motina stipriai mylėjo.
Todėl jis norėjo suteikti jums galimybę...
laimėti jo palikimą.
Pabusk!
Aš tau šio to pagaminau.
Negali keliauti tuščiu skrandžiu.
Ar ne?
Sėkmės.
KAMILĖ LEŽĖ
PAGAL TADAŠI AKI IR ŠU OKIMOTO MANGĄ „KAMI NO SHIZUKU“.
Išvertė Sandra Siaurodinė