OPROSTI, DA TI NE POMAGAM PAKIRATI. SREČNO :)
PRAPROT
Tekmovanje je čez pet dni, pa si prepoznala eno aromo.
Vem, da si utrujena, vseeno nadaljujva.
Ne vdaj se.
Ne pogoltni, prav?
- Izpljuni. - Prav.
"Koren zêlene,
kakav, svinčnik, kreda, praprot,
glina, sladki koren."
Si prepričana glede zelene?
Ne, nisem.
Se spomniš čudne solate z zeleno in majonezo v kavarni?
Enak okus je imelo.
Okus po zeleni po navadi zaznamo pri belih vinih.
V vinih ob Loari in grških vinih. Ne v rdečih.
- Si čisto prepričana? - Thomas, ne vem.
Nisem zbrana. Moja glava...
Oprosti, arom, ki si jih opisala,
nima nobeno vino, ki ga poznam. To me spravlja ob živce.
Dovolj za nocoj. Dobro sva opravila.
Spat grem.
- Lahko noč. - Lahko noč.
"Mirabela,
borovnica,
koren zelene,
kakav, svinčnik,
kreda...
Praprot,
glina, sladki koren."
Mirabela, borovnica.
Koren zelene?
Kakav, svinčnik, kreda,
praprot, glina, sladki koren.
Mirabela, borovnica,
koren zelene, kakav, svinčnik, kreda,
praprot, glina, sladki koren.
Mirabela, borovnica,
koren zelene, kakav, svinčnik,
kreda, praprot, glina, sladki koren.
Kaj iščeš?
Ti pomagam?
Prav.
Kaj delata?
Prav.
Našel sem.
Tu je.
Leta 1986 je André Gigon, vinogradnik iz Touraina,
obnovil staro grozdno sorto,
ki je že od 2. svetovne vojne ni gojil nihče - lignage.
To je posebna grozdna sorta,
iz katere je delal izjemno vino, rdeče in belo.
Dolgo je tega, kar sem ju pokusil. Zdaj se spomnim.
Zmedeno, ampak odlično.
- Lignage. - Ja.
- Krasno. Kje ga dobim? - No, ne moreš ga.
André Gigon je bankrotiral leta 1996.
Sranje. Zadnjo steklenico so pred petimi leti prodali Američanom.
- Za koliko? - 10.000 evrov.
- Mater. - Ja.
Druge steklenice so prodali za podobno vsoto po vsem svetu.
Nocoj grem v Tokio. Najti ga moram. Pokusiti ga moram, da se prepričam.
Drugega mi ne preostane. K njemu moram, če ima še vedno steklenico.
- Samo eno. - In če bo zanjo hotel 10.000 evrov?
Lahko ti pomagam, če hočeš.
- Philippe, ne morem sprejeti... - Greva.
Kaj?
Imaš fanta?
Zapleteno je.
- Kaj je zapleteno? - Moški in jaz na splošno.
Prav.
- Saj si že imela kakšno zvezo, ne? - Ja, ja. Hočem reči...
Nič resnega.
Če ne moreš v restavracijo
in na zabave, ker edina ne piješ alkohola...
Skratka ne moreš uživati v majhnih rečeh...
Moškim se zdi taka punca...
- Razumem. - Ja.
29 let imam, pa še živim pri mami. Žalostno.
Hvala enako.
Živim in delam pri očetu. Ni veliko bolje.
Ne sekiraj se. Tu je nova Camille.
Camille 2.0.
Krasno.
"PALETA AROM"
Kmalu bova tam.
Kje so vinogradi?
Dobro vprašanje.
Dober dan.
G. Gigon?
André Gigon?
Ja?
Dober dan. Oprostite, Andréja Gigona iščeva.
To je on. Njegov sin sem. Želite?
- Lahko govorimo? - O čem pa?
Oče je vse življenje ustvarjal nova vina
in eksperimentiral z novimi tehnologijami.
Ekološko vino je delal pred drugimi. Hotel je obnoviti pozabljene sorte.
- Kot je lignage? - Ja. Sodeloval sem pri njem.
Oče je verjel vanj. Jaz tudi.
Vanj je vložil vso svojo energijo in prihranke.
Naredil je izjemno vino, ki se je kosalo z najboljšimi.
Zaradi grozdne sorte, ki je nihče ni poznal.
Žal ga nismo naredili dovolj.
Bili smo majhno podjetje. Nismo imeli dovolj denarja za trženje.
Za naše vino so vedeli le radovedneži.
Leta 1996 smo bankrotirali. Imeli smo deset letin. Ne več ne manj.
Vse smo prodali, da bi pokrili dolgove.
Ugotovil sem, da se nekateri okoriščajo.
10.000 evrov za steklenico, ki smo jo prodali za 40 frankov.
G. Gigon, imate morda še kakšno steklenico lignagea?
Mislite, da je vino, ki ste ga pokusili na tekmovanju, naše?
Mogoče je. Vendar se moram prepričati.
Žal sem vse prodal.
Med aromami, ki se jih spomnim,
je ena, ki ni značilna za rdeča vina.
Koren zelene.
Si slišal, oče?
Koren zelene.
Posebnost lignagea je, da smo iz njega lahko delali rdeče in belo vino.
Oče je iz ene letine naredil dve barvi.
Belo vino je vsebovalo arome rdečih vin,
rdeče pa arome belih.
Aroma korena zelene je mogoča.
Morda gre za steklenico lignage letnik 1987.
Na svidenje, hvala.
- Hvala. - Hvala.
Trapasto je. Lahko te peljem.
Ne skrbi. Dolga pot te čaka.
Na letališče me bo peljal. Laže je.
Hvala za vso pomoč.
Ne predstavljaš si. Res hvala.
- Dober dan. - Dober dan.
Drži se.
- Oglasi se kaj. - Ja.
- Zahvali se očetu v mojem imenu. - Ja, seveda.
- Adijo, Camille Léger. - Adijo, Thomas Chassangre.
Adijo.
- Me veseli. Tomine. - Jurika Katase.
Smem?
Z vami sem se dobil, ker pišete o Légerjevi dediščini.
To, kar bom rekel, objavite kot uradno izjavo.
Jaz, Isei Tomine, se umikam iz tekmovanja g. Alexandra Légerja,
da bi se v celoti posvetil družinskemu poslu Diamanti Tomine.
Je to vse?
Prosim?
Razočarana sem.
Drugič mi rajši pošljite e-sporočilo. Obema boste prihranili čas.
Pravite, da bi se radi posvetili družinskemu poslu.
V resnici se umikate, ker se bojite, ne?
Ne razumem.
Nočete se osramotiti s porazom proti tujki,
ki je poleg tega še hči Alexandra Légerja.
Razumem.
Pozanimala sem se.
Dobila sem se z vašimi sošolci enologi.
Rekli so, da ste bili najbolj nadarjeni. Zato vas je Léger vzel pod okrilje.
Tega ni naredil nikoli prej.
Pravijo, da lahko le vi premagate Légerjevo hčer.
In vse druge.
Pravijo, da živite za vino.
Če je kdo med nama neiskren, to nisem jaz.
Kaj boste naredili? Se boste vdali ali ne?
Ni lahko, kaj?
Odšla bom.
Vzemite si čas in premislite.
Vesel sem, da te vidim, Camille.
Tole poglej. "Tekmovanje stoletja."
"Tekma za rdečim zlatom." "Francosko-japonski dvoboj."
Povsod pišejo o tebi, ne samo tu.
Ta je moja najljubša. "David proti Goljatu." Ti si David.
- Ja. - Zgodovino pišeš, mlada dama.
Mijabi! Lorenzo!
Kje sta?
- Kaj je? - Pridi sem.
Lorenzo je moj nečak.
Rad bi postal somelje, zato sem Mijabi prosil, naj ga uči.
Nadarjen je, ampak...
- Lahko bi bil boljši. - Ja. Poglej ga. Ponosen je nase.
Nič čudnega, da so starši obupani.
Lorenzo, to je slavna Camille.
Dobrodošla na Japonskem, Camille.
- Hvala. Živjo. - Mijabi! Tu si.
Camille je v Franciji doživela razsvetljenje.
Povej jima.
Mislim, da je vino prvega kroga mogoče lignage, vinogradi Gigon, 1987.
Nazadnje v življenju ni pokusila vina,
zdaj pa pravi, da je to lignage, vinogradi Gigon, 1987.
Mogoče se motim. Vina nisem pokusila, zato...
V restavraciji v Osaki imam steklenico lignagea iz vinogradov Gigon.
Vendar je letnik 1990, ne 1987.
- Najhujša pa je... - Cena.
Ja. 12.000 evrov.
Verjamem vate, Camille.
Vendar tako drage steklenice ne morem odpreti, če nisi prepričana.
Upam, da razumeš.
- Nocoj pride g. Macubara. - G. Macubara?
G. Macubara?
Bogat in zelo vraževeren poslovnež.
Vsakič ko pripelje stranko, sklene posel.
Zato je pogosto tu.
Mijabi ga lahko prepriča, da odpre lignage.
Vendar je težava.
Steklenico odpremo pred stranko. Niti za hip ne gre iz jedilnice.
G. Macubara pa ni človek, ki bi pustil kaj v steklenici.
Sranje.
Če bi se lahko približala vinu in ga poduhala, bi mogoče...
Prav. Vidva poskrbita za Camille.
Naročil bom, naj pripeljejo steklenico iz Osake.
Poskrbita naj?
Vino, ki ga boš postregla, je občutljivo. In ga ne dekantiramo.
Ko ga boš odprla, ga mora g. Macubara takoj pokusiti.
Prvič: steklenico pokažeš gostu z etiketo, obrnjeno proti njemu.
Drugič: imenuješ vino.
Tretjič: odviješ tik pod spodnjim robom stekleničnega vratu.
Obračati moraš nož, ne steklenice, da stranka vidi etiketo.
Obrišeš morebitno roso z roba zamaška.
Nato zapičiš odpirač v zamašek. Ko je odpirač dovolj globoko,
nasloni prvo zarezo na vrat steklenice in malo izvleci zamašek.
Enako naredi na drugi zarezi. Končaj z roko in se izogni poku.
Preveč nasilen je.
Oprosti. Všeč mi je, ko poči. Ker napove zabavo.
Torej ne bo zabave?
Preveri, da zamašek ne smrdi. In znova obriši vrat steklenice.
Nato gostu postrezi z desne strani.
Znova obriši vrat, da vino ne steče po etiketi.
Počakaj na gostovo odobritev in nalij drugim.
Hvala.
Zdaj pa ti.
To me je naučil oče.
Pri osmih letih.
Mogoče bi vama morala povedati. Oprostita.
Ja, lahko bi povedala.
To je on.
- Hvala, Mijabi. - Ni za kaj.
Super si, rada te imam. Hvala!
Ni za kaj.
Ga imata?
- Je Macubara tu? - Ja.
Hvala!
Dober večer.
- Dober večer. - Dober večer.
Lignage, vinogradi Gigon, 1990.
G. Macubara!
Dober tek.
- Hvala. - Hvala.
No?
Ne vem. Nisem prepričana. Pokusiti ga moram.
Ni to.
Ne.
- Nocoj si bila odlična. - Hvala.
Veš, da je moje drugo ime japonsko?
Šizuku.
Kapljica?
Ja.
Oče, vizionar. Pa me zdaj poglej.
Ne bodi prestroga do sebe.
Oprosti, oglasiti se moram.
- Halo? - Živjo. Preverjam, ali si v redu.
Kakšna je bila pot? Si živčna?
Zamočili smo. Ni Gigonovo vino.
Ne. Sranje, sranje.
Ja.
- Ni še konec. - Še 48 ur časa imam.
- Ni še konec, čeprav je videti tako. - Pa Luca? Lahko pomaga?
Ne, dovolj je že naredil.
- Tvoj čas sem tratila. - Ne, ne. Camille, ne obupaj.
Prav?
Pogrešam te.
- Dragi? Teč grem. - Prav.
Ljubim te.
Kje je? Kje je Iseijeva izjava?
- Rekel je, da jo bo dal. - Si prepričana?
Ja, sem.
Zakaj se bojiš? Se bojiš lastnega sina?
Če bom še pritiskala nanj, me bo čisto odrezal.
Ne vem več, kaj naj z njim.
Prestroga si do njega.
Bodi vsaj enkrat prijazna z njim.
Bi si vzel odmor?
Kaj se dogaja?
- Sem odpuščen? - Seveda nisi, daj no.
Saj nisi pozabila na četrtek zvečer, ne?
Seveda nisem. Ne skrbi.
Hirokazu.
Uslugo potrebujem.
Povej.
Govori z Iseijem.
Zanima me, o čem razmišlja.
Še ni dal izjave?
Še vedno je neodločen.
- Hočeš, da mu pomagam pri odločitvi? - Ja. Prosim.
Zakaj jaz?
Posluša te.
Tvoje mnenje spoštuje bolj kot moje.
Zato.
Kaj, če si je premislil?
- Prepričaj ga, da si spet premisli. - Kaj naj mu rečem?
Saj je jasno,
sin mora ubogati starše in spoštovati družinsko tradicijo.
Njegovo mesto je tu.
Kaj, če se ne strinjam s tem?
Kako to misliš?
Mislim, da je mogoče njegova pot vino.
Kaj pa govoriš?
Hočeš, da se odloči za Alexandra Légerja?
- Povedal sem ti mnenje, kot si hotela. - Ne potrebujem tvojega mnenja.
Žal je za to prepozno.
Hočem, da se Isei prav odloči.
Razumeš?
- Kaj? - Presenečenje!
Kaj delaš tu?
Ne prenesem, da kdo odloži brez pozdrava.
Živjo. Luco iščem.
- V kleti je. - Pridi!
Govoriš japonsko?
Ja!
Camille.
- Pogrešali smo te. Kdo je to? - Thomas.
- Thomas Chassangre. - Ja.
Dobrodošli.
Čestitam za odlično delo s Camille. Fantastično.
Hvala.
Čedna sta skupaj. Odločil sem se.
Moja klet je vajina. Pa Lorenza in Mijabi vama posodim.
- Luca, ni treba... - Ne skrbi. Naredita mi veselja.
- Živjo. - Živjo.
Tvoj fant?
Ne. Ne.
Samo prijatelj.
Kaj imata?
- Si dobro? - Ja. Odmor.
Oče.
Mislim, da sem našel svojo pot.
Vino je moje življenje. Če se mu bom odrekel, bom do smrti nesrečen.
In vi tudi.
Isei,
mislim, da bi moral odstopiti od tekmovanja.
Sin mora ubogati starše.
Tako je. Takšno je življenje.
- Mama te je poslala, ne? - Ne.
Ne znaš lagati.
Samo ti si me vedno razumel.
- Neumen sem, da sem upal na to. - Zakaj tako govoriš?
Tako je. Takšno je življenje? To ne pomeni nič!
Kje je tvoje samospoštovanje?
Kako naj človek spoštuje nekoga, ki se ne mara?
Oprosti, ampak kako dolgo boš še prenašal to, kako mama dela s tabo?
Strahopetec si.
Ni to. Zelo mi je žal.
- Prav, kaj manjka? - Vedno je isto. Klinčeva zelena manjka.
Vino, ki sem ga pokusila, ga ima. Prepričana sem.
No, skoraj.
Mogoče pa ni koren zelene, ampak kaj podobnega.
Ne vem. Izgubljena sem. Žal mi je.
Veš, kaj rabimo?
Odmor. Da si zbistrimo um.
In napolnimo baterije. Veš?
Vse to.
Kajti včasih,
šele ko nehaš iskati, najdeš.
Gremo. Jaz vabim.
Viski!
Tom. Camille. Mijabi.
Mater.
- Odličen je. - Zelo dober.
To poznam.
Kaj počne?
- Bova govorila o tem? - O čem?
O tebi, o tem, da si tu.
Potrebovala si mojo pomoč, prijatelja sva.
Zato si prepotoval 10.000 km?
Ja. In ker je moj oče dal obljubo tvojemu očetu.
Se spomniš mojega zadnjega stavka po telefonu?
Camille, vezan sem.
Ja, ampak si tu.
Takoj se vrnem.
- Vsi! - Dobro sem.
Utrujen sem zaradi časovne razlike.
Ja.
Ti?
Ja?
Preveril bom, ko se vrnem, zdajle res nimam časa.
Ja.
Rad vaju imam, punci.
- Malo vode spij. - Težek si.
Res vaju imam rad.
Prav. Sem sedi.
Dojel sem, ko sem videl zarjavelo kolo.
Lahko bi prej pomislil.
Duhaš koren zelene?
- Ja. - Je tak kot tisti na testu?
- Ne. - Ne.
Ker ni bil koren zelene.
Bolje, ne?
Bliže.
Veš, kaj je razlika?
Oksidacija. Ker je vino starejše.
Aroma korena zelene je lahko v mladem vinu.
Čez nekaj let pa postane...
Tartuf. Sranje. To je to.
To vse spremeni. Tartufi dajo dva ključna elementa.
Prvič: v mešanici je kabernet sovinjon ali kabernet frank.
Gotovo je dobra letina bordojca ali drugega vina s kabernetom.
In drugič: aroma tartufa kaže na postopek staranja vina.
Torej je starejše od leta 2006.
To pa je mogoče le za zelo vrhunska vina.
Prav, gremo.
Prav.
To so ustrezna vina.
Žal jih ne boš mogla pokusiti.
Tu jih nimamo. In ker nimamo časa, jih tudi dobiti ne moremo.
Težava je, da sta vega sicilia in cheval blanc
narejena iz iste grozdne sorte.
Težko bi ju ločila.
Ne iščimo tega, kar jima je skupno.
Ugotovimo, po čem se razlikujeta.
Cheval blanc se stara po klasičnem postopku v novih sodih.
Vega sicilia unico je v lesu najmanj šest let.
To je eno najdaljših staranj
na svetu za rdeča vina v hrastovih sodih.
Tega pri pokušanju ne moreš zgrešiti.
Cheval blanc: novi sodi.
Vega sicilia: stari sodi.
Najteže bo ugotoviti letnik.
Pri tem ti ne moremo pomagati.
- Sama boš morala ugotoviti. - Krasno.
Sem Isei Tomine. Rekli so mi, naj pridem sem.
Čas je. Čakajo vas.
Dobro jutro.
Tu je testno vino, ki ga bosta pokusila znova.
Preden bosta dala odgovor.
Najprej odgovor g. Tomineja, ki je...
Chateau cheval blanc, 1999.
In še odgovor ge. Léger.
Chateau cheval blanc, 2000.
Vino, ki sta ga pokusila, je...
Chateau cheval blanc.
1999.
G. Tomine je zmagovalec tega kroga.
Podatke o naslednjem testu vama bom dal jutri
v svoji pisarni ob 16.00.
Že?
Prvi krog testa je končan.
Kandidata za dediščino Alexandra Légerja
sta uganila pravo vino.
Toda zmagal je g. Tomine,
ker je ugotovil pravi letnik.
Oprosti.
- Halo? - Honoka.
Pozabila si, kajne? Kdaj lahko prideš?
Kako si mi lahko to naredil? Zakaj ga nisi ustavil?
Zmagal je na testu. Slišiš? Ti si kriv.
- V vseh medijih je. - Ne vem.
Sem mu pa povedal.
Popolnoma nesposoben si.
Vedno me oviraš. Želim si, da te ne bi nikoli srečala.
- Imate veliko ovojnico? - Ja. Trenutek, prosim.
- Izvolite. - Hvala.
Lahko to dostavite?
Lahko.
PO MANGI TADAŠIJA AGIJA IN ŠU OKIMOTO
Prevedla Lorena Dobrila