BEKLAGER AT JEG IKKE VAR TIL MER HJELP. LYKKE TIL.
BREGNE
Prøven er om fem dager, og du har identifisert én aroma.
Du er sliten, men kan du prøve igjen?
Ikke gi opp.
Ikke svelg, ok?
Spytt ut.
Ok.
"Rotselleri, kakaobønne, blyant, kritt, bregne,
leire, lakris."
Er du sikker på rotselleri?
Nei, jeg er ikke sikker.
Husker du den rare salaten med selleri og majones i kantina?
Den smakte sånn.
Det er fordi vi vanligvis finner rotselleri i hvitvin,
som Loire-vin eller gresk vin, men ikke i rødvin.
- Er du helt sikker? - Thomas, jeg vet ikke.
Jeg kan ikke fokusere. Hodet...
Beklager, men aromaene du beskriver
har ikke noe med noen viner jeg kjenner, og det gjør meg sprø.
Det holder for i kveld. Vi gjorde en god jobb.
Jeg legger meg.
- God natt. - God natt.
"Mirabelle, blåbær,
rotselleri,
kakaobønne, blyant,
kritt...
...bregne,
leire, lakris."
Mirabelle, blåbær.
Rotselleri?
Kakaobønne, blyant, kritt,
bregne, leire, lakris.
Mirabelle, blåbær,
rotselleri, kakaobønner, blyant, kritt,
bregne, leire, lakris.
Mirabelle, blåbær,
rotselleri, kakaobønne, blyant,
kritt, bregne, leire, lakris.
Hva ser du etter?
Kan jeg hjelpe?
Ok.
Hva gjør dere?
Ok.
Jeg har det.
Der har vi det.
I 1986 bestemte Touraine-makeren André Gigon seg for å gjenopplive en druesort
som ingen hadde brukt siden andre verdenskrig, "Lignage".
Det er en spesiell druesort,
og han lagde eksepsjonell vin med den, både rød og hvit.
Jeg smakte begge deler for lenge siden. Jeg husker det nå.
Forvirrende, men utsøkt.
- "Lignage". - Ja.
Flott. Hvor kan vi finne det?
Vi kan ikke finne det mer.
André Gigon gikk konkurs i 1996.
- Faen. - Hva?
Den siste flaska ble solgt for fem år siden til amerikanere.
- For hvor mye da? - 10 000 euro.
- Fy faen. - Ja.
De andre flaskene ble solgt til den samme prisen over hele verden.
Jeg drar til Tokyo i kveld. Jeg må finne vinen.
Jeg må smake den.
Jeg har ikke noe valg.
Jeg må treffe ham og spørre om han har en flaske.
- Bare én. - Hva om han selger den til 10 000 euro?
Jeg kan hjelpe deg.
- Nei, jeg kan ikke godta... - Kom igjen.
Hva? Men...
- Er du sammen med noen? - Det er komplisert.
Hva er komplisert?
Menn og jeg generelt.
Ok.
- Du har vært i forhold før, sant? - Ja, ja. Jo. Altså...
Ikke noe seriøst.
Når du er jente som ikke kan dra på restaurant
eller fest fordi hun er den eneste som ikke drikker alkohol...
Med andre ord, en som ikke kan "nyte livet".
Menn synes sånne jenter er...
- Skjønner. Ja. - Ja.
Og jeg er 29 år og bor med moren min, så det er patetisk.
Velkommen i klubben.
Jeg bor og jobber med min far, så... Det er ikke bedre.
Ta det med ro.
Den nye Camille er her.
Camille 2.0.
Kult.
"AROMATISK PALETT"
Vi er fremme.
Hvor er vingårdene?
Godt spørsmål.
Hallo.
Monsieur Gigon?
André Gigon?
Ja?
Beklager å forstyrre. Vi ser etter André Gigon.
Det er ham. Jeg er sønnen. Kan jeg hjelpe dere?
- Kan vi prate? - Om hva da?
Min far brukte livet på å skape nye viner og eksperimentere med nye teknikker.
Han lagde økologisk vin lenge før andre.
Han prøvde å gjenopplive glemte druesorter.
Som Lignage?
Lignage, ja. Jeg var der. Far trodde på det, og det gjorde jeg også.
Han la all energi og alle sparepenger i det.
Han produserte en utrolig vin som var på nivå med de beste,
takket være en druesort som ingen visste om.
Han ga alt, men vi produserte ikke nok. Vi var et lite firma.
Vi hadde ikke nok penger til reklame,
så ingen visste om vinen vår bortsett fra noen få.
Firmaet gikk konkurs i 1996.
Vinen vår fikk ti årganger. Ikke mer, ikke mindre.
Vi solgte alt vi hadde for å betale gjelda.
Jeg skjønte at enkelte beriket seg på det.
10 000 euro for en flaske som vi solgte for 40 franc.
M. Gigon, har du muligens fortsatt en flaske med Lignage?
Vinen du smakte i konkurransen kan være vår, tror du?
Det kan være, men jeg må smake den for å være sikker.
Beklager, jeg solgte alt.
Blant aromaene som jeg husker
er det én som ikke pleier å knyttes til rødvin.
Det er rotselleri.
Hører du det, pappa?
Rotselleri.
Lignage er unik fordi den både kan bli til rødvin og hvitvin.
Faren min klarte å lage to farger i én årgang.
Vi kunne smake rødvinsaroma i hvitvinen og hvitvinsaroma i rødvinen.
Så rotselleri er ganske mulig.
Flasken du ser etter kan være en Lignage, årgang 1987.
- Ha det bra, takk. - Takk.
Takk.
Det er fjollete. Jeg kunne kjørt deg.
Ikke tenk på det. Du har lang reisevei.
Han kjører meg til flyplassen. Det er enklere.
Jeg ville takke deg for alt du har gjort.
Du kan ikke tenke deg. Tusen takk.
- Hei. - Hei.
Hallo.
Ta vare på deg selv, da.
- La oss holde kontakten. - Ja.
- Kan du takke faren din for meg? - Ja, selvfølgelig skal jeg det.
- Ha det bra, Camille Léger. - Ha det bra, Thomas Chassangre.
Ha det.
Hyggelig. Tomine.
Yurika Katase.
Får jeg lov?
Jeg ville møte deg fordi du dekker saken om Légers testamente.
Jeg vil at du skal skrive det jeg skal si nå, offisielt.
Jeg, Issei Tomine, ønsker å trekke meg fra Alexandre Légers konkurranse
for å vie meg fullstendig til familiens bedrift, Tomine Diamonds.
Er det bare det?
Hva mener du?
Nå ble jeg skuffet.
Neste gang kan du bare sende meg en e-post.
Da unngår vi begge å kaste bort tid.
Du sa at du ville fokusere på familiens bedrift.
Men du trekker deg fordi du er redd, ikke sant?
Hva prøver du å si?
Du er redd for å miste ansikt mot en utenlandsk kvinne,
som i tillegg er Alexandre Légers datter.
Jeg forstår det.
Jeg har undersøkt deg litt.
Jeg møtte noen av klassekameratene dine fra ønologiskolen.
De sa at du hadde mest talent.
Derfor tok Léger deg under vingen sin, noe han aldri hadde gjort før.
De sa at bare du kan slå datteren til Léger,
og vinne mot alle andre.
De sa at vin er det eneste du lever for.
Om noen ikke snakker fra hjertet her, så er det ikke meg.
Hva gjør du nå? Skal du virkelig gi opp?
Ikke så enkelt, hva?
Jeg skal gå.
Tenk deg godt om.
Fint å se deg, Camille.
Se på dette. "Århundrets konkurranse."
"Ut for å erobre det røde gullet." "Fransk-japansk duell."
Du er siste nytt, ikke bare her, men overalt.
Dette er min favoritt. "David mot Goliat". Og du er David.
- Ja, flott. - Du skaper historie, unge dame.
Miyabi! Lorenzo!
Hvor er dere?
- Hva? - Kom her.
Lorenzo er nevøen min.
Han vil bli sommelier, så jeg ba Miyabi lære ham opp.
Han har potensial, men la oss bare si...
- Han kan gjøre det bedre. - Ja.
Se på ham. Så stolt av seg selv. Ikke rart han driver foreldrene til vanvidd.
Lorenzo, dette er den berømte Camille.
Velkommen til Japan, Camille.
- Takk. Hallo. - Miyabi! Å, du er her.
I Frankrike fikk Camille en åpenbaring.
Kom igjen, si det.
Jeg tror vinen fra den første prøven kan være en Lignage, Domaine Gigon, 1987.
Hun gikk fra "Jeg har aldri drukket en dråpe vin" til
"Det er en Lignage, Domaine Gigon, 1987."
Jeg kan også ta feil. Jeg smakte ikke vinen, så...
Jeg har en flaske Lignage, Domaine Gigon, på en av restaurantene mine i Osaka.
Men den er fra 1990, ikke 1987. Og det som verre er...
Prisen.
Jepp. 12 000 euro.
Jeg tror på deg, Camille.
Men jeg kan ikke åpne en flaske verdt 12 000 euro for et "kanskje".
- Jeg håper du forstår det. - Mr. Matsubara kommer i kveld.
Mr. Matsubara?
En rik forretningsmann. Og veldig overtroisk.
Hver gang han tar med klienter hit, lander han avtalen.
Så han kommer hit ofte.
Miyabi kan overtale ham til å åpne Lignage-vinen.
Men det er et problem.
Flasken åpnes foran kunden. Den forlater aldri rommet.
Mr. Matsubara er ikke typen til å etterlate en eneste dråpe.
Faen.
Om jeg bare kunne komme nær flasken og lukte vinen, så kanskje...
Ok.
Dere tar dere av Camille. Jeg skal få flasken sendt fra Osaka.
"Tar dere av"?
Vinen du skal servere er sensitiv. Den burde ikke helles på karaffel.
Du må åpne den og gi Mr. Matsubara en smaksprøve.
Først så viser du frem vinen med merket mot gjestene.
Videre så presenterer du vinen.
Bla, bla, bla.
Så snitter du folien rett under den nederste kanten på flaskehalsen.
Du vrir kniven, ikke flasken, så gjesten alltid ser merket.
Du tørker korkekanten for å få av potensiell mugg.
Så setter du i korketrekkeren.
Når den sitter godt i, forankrer du første hake inn i flaskehalsen.
Rett den opp for å dra ut korken. Gjenta det på andre nivå.
Avslutt med hånden for å unngå at korken lager lyd på vei ut.
Den er for aggressiv.
Beklager. Jeg liker lyden. Den sier "tid for fest".
Så, ikke noe fest, altså?
Så sjekker du at korken ikke lukter og tørker flaskehalsen igjen.
Så går du til gjestens høyre side for å servere ham.
Tørk flaskehalsen igjen for å sjekke at vinen ikke drypper på merket.
Så venter vi på godkjenning før vi serverer de andre.
Takk.
Din tur.
Bla, bla, bla.
Faren min lærte meg å gjøre dette da jeg var åtte.
Kanskje jeg skulle sagt det før.
Beklager.
Ja, det kunne du sagt.
Det er ham.
- Takk, Miyabi. - Bare hyggelig.
Du er best. Jeg elsker deg. Tusen takk!
- Bare hyggelig. - Har du den?
- Er Matsubara her? - Ja da.
Å, takk!
God kveld.
- God kveld. - God kveld.
Lignage, Domaine Gigon, 1990.
Matsubara-san!
Vel bekomme.
- Takk. - Takk.
Nå?
Jeg vet ikke. Jeg er usikker. Jeg må smake den.
Det er ikke den.
Nei.
- Du var flink i kveld. - Takk.
Vet du at mellomnavnet mitt er japansk?
Shizuku.
Dråpe?
Ja.
Min far, visjonæren. Og se på meg nå.
Du. Ikke vær så streng mot deg selv.
Beklager, jeg må ta den.
- Ja? - Hallo.
Jeg ville sjekke om det gikk bra med deg.
Hvordan var turen? Er du nervøs?
Vi dreit oss ut. Det er ikke Gigons vin.
Nei. Faen, faen!
Jepp.
- Det er ikke over ennå. - Jeg har 48 timer igjen.
- Om det ikke er over, så ser det sånn ut. - Kan Luca hjelpe?
Nei, jeg tror han har gjort nok. Jeg har kastet bort tida di.
Nei, nei. Camille, ikke gi opp.
Ok?
Jeg savner deg.
Kjære?
- Jeg tar en joggetur. - Ok.
Elsker deg.
Hvor er den?
- Hvor er Isseis kunngjøring? - Han sa han skulle gjøre det.
- Er du sikker på det? - Ja, jeg er sikker.
Hvorfor er du redd?
Er du redd for sønnen din?
Om jeg presser ham mer, så stenger han meg ute.
Jeg vet ikke hva jeg skal gjøre med ham mer.
Du er for streng med sønnen din.
Prøv å være grei mot ham for én gangs skyld.
Ta en pause, alle sammen.
Hva skjer?
Har jeg sparken?
Nå må du gi deg.
Du har vel ikke glemt kvelden vår på torsdag?
Selvfølgelig ikke. Ta det med ro.
Hirokazu.
Jeg må be deg om en tjeneste.
Hva da?
Du må prate med Issei for å finne ut hva han tenker.
Har han ikke gått ut i pressen ennå?
Han har fortsatt blandede følelser.
Så jeg skal hjelpe ham å kvitte seg med tvilen?
Ja. Vær så snill.
Hvorfor meg?
Han hører på deg.
Han respekterer dine meninger mye mer enn mine.
Derfor.
- Og hva om han har ombestemt seg? - Da får du ham til å ta det tilbake.
- Men hva sier jeg til ham? - Det er helt opplagt.
En sønn må adlyde foreldrene, respektere og følge familiens tradisjon.
Han er familiens arving.
Men hva om jeg ikke er enig?
Hva mener du?
Det jeg mener er at vin kanskje er skjebnen hans.
Hva sier du nå?
Vil du gi ham fra deg til Alexandre Léger?
- Jeg sier det fordi du spurte... - Jeg vil ikke høre det.
Dessverre er det for sent.
Jeg vil at Issei skal ta rett avgjørelse.
Forstår du?
- Utrolig! - Overraskelse!
- Hva gjør du her? - Jeg hater det når folk legger på.
- Hei. - Léger-san.
- Hvor er Luca? - Han er i kjelleren.
- Kom! - Snakker du japansk?
Ja!
Camille.
Vi har savnet deg.
- Hvem er dette? - Thomas.
- Thomas Chassangre. - Ja.
Velkommen.
Gratulerer med ditt arbeid med Camille. Fantastisk.
Takk.
Dere to ser bra ut sammen.
Jeg har bestemt meg.
Kjelleren min er din. Og jeg låner deg Lorenzo og Miyabi.
- Luca, du må ikke... - Slapp av. Gjør meg stolt.
- Hei. - Hei.
Kjæresten din?
Å nei. Nei, nei. Bare venner.
Så, hva har du?
- Går det bra? - Ja da. La oss ta en pause.
Pappa.
Jeg har funnet stien min i livet.
Det er vin.
Om jeg gir opp nå, blir jeg ulykkelig resten av livet.
Som dere.
Issei.
Jeg tror du burde trekke deg ut av den konkurransen.
En sønn må adlyde foreldrene sine.
Sånn er livet. Sånt må man takle.
- Mamma sendte deg, sant? - Nei, nei.
Du kan ikke lyve.
Du har alltid vært den som forsto meg.
Jeg er så dum som håpte på det.
Hvorfor sier du det?
"Sånn er livet"? Hva skal det bety?
Hvor er stoltheten din?
Hvordan kan man respektere noen som ikke elsker seg selv?
Jeg beklager,
men hvor mye lenger skal du tåle måten mamma behandler deg på?
Du er bare feig.
Ikke den. Beklager.
Ok, hva mangler?
Det er alltid det samme. Den jævla rotsellerien mangler.
Vinen jeg smakte har det. Jeg er sikker.
Vel, nesten.
Kanskje det ikke er rotselleri. Kanskje en annen lignende aroma?
Jeg vet ikke. Jeg er forvirret. Unnskyld.
Vet du hva vi trenger?
En pause.
Klarne hodet.
Lade batteriene. Ikke sant?
Alt det.
For noen ganger
er det når du slutter å lete at du faktisk finner det.
Kom igjen. Jeg spanderer runden.
Whisky, dere!
Tom. Camille. Miyabi.
Fy faen.
- Så godt. - Supergodt.
Jeg kan den.
Hvor skal han?
- Skal vi prate om det? - Hva da?
Det at du er her nå.
Du trengte hjelp. Og du er en venn, så jeg kom.
- Du reiste 10 000 km bare for vennskapet? - Ja.
Og fordi faren min ga et løfte til faren din.
Husker du det siste jeg sa til deg på telefonen?
Camille, jeg har kjæreste.
Ja, men du er her.
Jeg kommer tilbake.
- Alle! - Det går bra.
Jeg er litt sliten fordi jeg har jetlag, men det går bra.
Ja.
Og du?
Ja?
Jeg sjekker det når jeg kommer tilbake, men jeg har ikke tid nå.
Ja.
Jeg elsker dere.
- Drikk vann. - Du er tung.
- Lorenzo, drikk vann. - Jeg elsker dere.
Ok. Sett deg her.
Jeg kom på det da jeg så den rustne sykkelen.
Jeg skulle tenkt på det før.
Kan du lukte rotselleri?
- Ja. - Lukter det som den fra prøven?
- Nei. - Niks.
For det er ikke rotselleri du luktet.
- Bedre, sant? - Vi nærmer oss.
Vet du hva forskjellen er?
Oksidering. Fordi vinen er eldre.
Vi kan ha rotselleriaroma i en ung vin.
Men år etter år blir det...
Trøffel. Å faen. Det er det.
Det endrer alt. Trøffelen gir to nøkkelelementer.
Én, det må være Cabernet Sauvignon eller Cabernet Franc i blandingen.
Det må være en god, gammel Bordeaux eller europeisk vin blandet med Cabernet.
Og to, trøffel er et tegn på vinens modningsprosess.
Så den må være eldre enn 2006.
Og det er bare mulig for veldig, veldig gode viner.
Ok, kom igjen.
Ok.
Disse vinene kan passe.
Dessverre får du ikke prøvd dem. Vi har dem ikke her,
og med tanke på tiden det ville tatt å finne dem, ville det vært for sent.
Problemet er at både Vega Sicilia og Cheval Blanc
er lagd av nøyaktig samme druesort.
Det blir vanskelig å skille dem.
Vi burde ikke se etter det de har til felles.
Vi burde finne det som gjør dem ulike.
Cheval Blanc har en klassisk modningsprosess i nye tønner.
Vega Sicilia Unico blir lagret i minst seks år i tretønner,
en av de lengste aldringsprosessene
i verden for rødvin i eiketønner.
Du kan ikke begå denne feilen i vinsmaking.
Så, Cheval Blanc: nye tønner.
Vega Sicilia: gamle tønner.
Men det vanskelige blir å finne årgangen,
og der kan vi ikke hjelpe deg.
Du er på egen hånd.
Flott.
Jeg heter Issei Tomine. Jeg ble bedt om å komme hit.
Tiden er inne. De venter på deg.
God morgen.
Som lovet, har dere vinen her som dere kan smake blindt
før dere leverer svaret deres.
Jeg begynner med Mr. Tomines svar, som er...
Chateau Cheval Blanc, 1999.
Miss Légers svar nå.
Chateau Cheval Blanc, 2000.
Vinen dere har smakt er en...
Chateau Cheval Blanc...
1999.
Mr. Tomine vinner denne prøven.
Dere får detaljer om den neste prøven i morgen på kontoret mitt klokken 16:00.
Allerede?
Den første prøven har tatt sted.
Begge kandidater for arven til Alexandre Léger
identifiserte den rette vinen.
Men Tomine-san vant prøven
ved å identifisere riktig årgang.
Unnskyld meg.
- Hallo. - Honoka. Du har vel ikke glemt det?
- Når kommer du hit, tror du? - Hvordan kunne du?
Hvorfor stoppet du ham ikke?
Han vant prøven. Hører du meg?
Det er din feil.
Det er overalt i media nå.
Jeg visste det ikke.
Jeg snakket med ham.
Du er inkompetent. Helt ubrukelig.
Du kommer alltid i veien.
Jeg skulle ønske vi aldri møttes.
Har du en stor konvolutt?
Ja. Et øyeblikk.
- Vær så god. - Takk.
Kan jeg be deg levere dette?
Det er i orden.
BASERT PÅ KAMI NO SHIZUKU
Tekst: Ekaterina Pliassova