סליחה שלא יכולתי לעזור לך לארוז. בהצלחה :) -
שרכים -
התחרות תיערך בעוד חמישה ימים ועד כה זיהית רק ניחוח אחד.
אני יודע שאת עייפה, אבל את יכולה לנסות עוד?
אל תוותרי.
אל תבלעי, בסדר?
תירקי.
בסדר.
"שורש סלרי,
קקאו, עיפרון, גיר, שרכים,
חמר, שוש".
את בטוחה לגבי שורש הסלרי?
לא, אני לא בטוחה.
אתה זוכר את הסלט המוזר
עם הסלרי ועם המיונז בקפטריה?
יש לזה את אותו הטעם.
אני שואל כי לרוב אנחנו מוצאים שורש סלרי ביינות לבנים,
כמו יין מלואר או מיוון, אבל לא ביינות אדומים.
את בטוחה ב-100 אחוזים?
תומא, אני לא יודעת.
אני כבר לא יכולה להתרכז. הראש שלי...
אני מצטער, אבל הניחוחות שתיארת
לא תואמים לאף יין שאני מכיר וזה משגע אותי.
זה מספיק הערב.
עשינו עבודה טובה.
אני הולכת לישון.
- לילה טוב. - לילה טוב.
שזיף צהוב,
אוכמניות,
שורש סלרי,
קקאו, עיפרון,
גיר...
שרכים,
חמר, שוש".
שזיף צהוב, אוכמניות.
שורש סלרי?
קקאו, עיפרון, גיר,
שרכים, חמר, שוש.
שזיף צהוב, אוכמניות.
שורש סלרי, קקאו, עיפרון, גיר,
שרכים, חמר, שוש.
שזיף צהוב, אוכמניות,
שורש סלרי, קקאו, עיפרון,
גיר, שרכים, חמר, שוש.
מה אתה מחפש?
אפשר לעזור?
בסדר.
מה אתם עושים?
בסדר.
מצאתי.
זהו זה.
ב-1986
מגדל ענבים מטורן ששמו אנדרה ז'יגון
החליט לשקם זן עתיק של ענבים
שאיש לא השתמש בו מאז מלחמת העולם השנייה, ה"ליניאז'".
זה זן מיוחד מאוד של ענבים
והוא הכין ממנו יין יוצא מגדר הרגיל, גם אדום וגם לבן.
טעמתי את שניהם לפני זמן רב... אני זוכר עכשיו.
מבלבל, אבל מופלא.
- ליניאז'. - כן.
יופי. איפה נוכל למצוא אותו?
טוב, לא נוכל למצוא אותו.
אנדרה ז'יגון פשט את הרגל ב-1996.
דומיין טורן ז'יגון-קפאז' ליניאז' 1990 -
- חרא. - מה?
הבקבוק האחרון נמכר במכירה פומבית לפני חמש שנים לאמריקנים.
מה היה המחיר?
עשרת אלפים אירו.
- אלוהים אדירים. - כן.
הבקבוקים האחרים נמכרו במחיר דומה ברחבי העולם.
אני יוצאת לטוקיו הלילה. אני חייבת למצוא את היין הזה.
אני חייבת לטעום אותו כדי להיות בטוחה.
אין לי ברירה.
עליי ללכת אליו ולשאול אם יש לו עוד בקבוק.
רק אחד.
מה תעשי אם הוא ימכור אותו ב-10,000 אירו?
אוכל לעזור לך.
- לא, פיליפ, אני לא יכולה לקבל... - קדימה. בואי נלך.
מה? אבל...
יש לך מישהו?
זה מורכב.
מה מורכב?
גברים ואני באופן כללי.
בסדר.
היו לך מערכות יחסים, כן?
כן, כן, כן. כלומר...
לא משהו רציני.
אתה יודע, בחורה שלא יכולה ללכת למסעדות,
שלא יכולה לצאת לבלות כי היא היחידה שלא שותה אלכוהול...
במילים אחרות, "מישהי שלא יכולה ליהנות מהדברים הקטנים בחיים".
גברים לרוב חושבים שזו בחורה...
- אני מבין. כן. - כן.
ואני בת 29 ועוד גרה עם אימא שלי. זה עלוב מאוד.
אז ברוכה הבאה למועדון שלי.
אני גר ועובד עם אבא שלי, אז המצב שלי לא טוב יותר.
היי, אל תדאגי.
קאמי החדשה הגיעה.
קאמי 2.0.
יופי.
פלטת הניחוחות -
כמעט הגענו.
איפה הכרמים?
שאלה טובה.
שלום.
מר ז'יגון?
אנדרה ז'יגון?
כן?
שלום. סליחה על ההפרעה. אנחנו מחפשים את אנדרה ז'יגון.
זה הוא. אני הבן שלו. איך אפשר לעזור?
אפשר לדבר איתך?
בקשר למה?
אבא שלי הקדיש את חייו ליצירת יינות חדשים
ולניסויים בטכניקות עבודה חדשות.
הוא ייצר יינות אורגניים הרבה לפני כולם.
הוא ניסה לשקם זני ענבים נשכחים.
כמו ליניאז' לדוגמה?
כן, כמובן. הייתי כאן בתקופת הליניאז'.
אבא שלי האמין בו, גם אני.
הוא השקיע את כל מרצו וחסכונותיו ביין.
הוא הצליח לייצר יין נפלא שעמד בקנה אחד עם הטובים ביותר,
וכל זאת הודות לזן ענבים שאיש לא הכיר.
הוא השקיע את כל כולו, אבל לא הצלחנו לייצר כמות מספקת.
היינו חברה קטנה.
לא היה לנו די כסף לשיווק
אז איש לא הכיר את היין, מלבד כמה סקרנים.
העסק שלנו פשט את הרגל ב-1996.
היין שלנו יוצר במשך עשר שנים. לא יותר, לא פחות.
מכרנו כל מה שהיה לנו כדי להחזיר את החובות.
שמעתי שיש בחורים שמתעשרים בגדול.
עשרת אלפים אירו לבקבוק שאנחנו מכרנו ב-40 פרנק.
מר ז'יגון, נותר לכם במקרה בקבוק ליניאז'?
היין שטעמת בתחרות,
את חושבת שהוא שלנו?
ייתכן... אבל אני צריכה לטעום אותו כדי להיות בטוחה.
אני מצטער, מכרתי הכול.
בין הניחוחות שאני זוכרת,
יש אחד שלא נהוג למצוא ביינות אדומים.
שורש סלרי.
שמעת, אבא?
שורש סלרי.
הייחודיות של ליניאז' היא העובדה שאפשר להכין ממנו יין אדום וגם יין לבן.
אבא שלי הצליח ליצור שני צבעים בשנה אחת.
טעמנו טעמים של יין אדום בלבן
ושל יין לבן באדום.
אז ייתכן בהחלט שהרחת שורש סלרי.
הבקבוק שאת מחפשת עשוי להיות ליניאז', שנת 1987.
להתראות, תודה.
תודה.
זה ממש טיפשי. אני יכול להסיע אותך.
אל תדאג.
מצפה לך דרך ארוכה.
הוא יסיע אותי ישר לנמל התעופה. זה קל יותר.
אני רוצה להודות לך על כל מה שעשית.
אין לך מושג עד כמה. תודה רבה.
- שלום. - שלום.
שלום.
אז שמרי על עצמך.
- בואי נהיה בקשר. - כן.
תודה לאבא שלך בשמי.
כן, ודאי.
היי שלום, קאמי לז'ר.
היה שלום, תומא שסאנגר.
ביי.
נעים מאוד, אני טומינה.
אני יוריקה קטסה.
אפשר?
רציתי לפגוש אותך
כי את מסקרת את המבחן של לז'ר.
אני רוצה שתפרסמי את מה שאומר עכשיו כהכרזה רשמית.
אני, איסיי טומינה, מבקש לפרוש מהתחרות של מר אלכסנדר לז'ר
כדי להקדיש את כל כולי לעסק של משפחתי, טומינה יהלומים.
זה הכול?
מה זאת אומרת?
זה מאכזב.
בפעם הבא, שלח לי מייל, בבקשה.
זה יחסוך זמן לשנינו.
אז אמרת שאתה רוצה להתמקד בעסק של המשפחה שלך.
האמת היא שאתה פורש כי אתה מפחד, לא?
על מה את מדברת?
אתה חושש להיות מושפל על ידי אישה שמגיעה מעולם אחר
והיא גם הבת של אלכסנדר לז'ר.
אני מבינה.
ערכתי מחקר.
פגשתי כמה מחבריך לספסל הלימודים בבית הספר לאנולוגיה.
כולם אמרו שהיית המוכשר ביותר.
זו הסיבה שלז'ר הכניס אותך תחת כנפו.
דבר שלא עשה קודם לכן.
הם אמרו שאתה היחיד שיכול לנצח את הבת של לז'ר...
ולנצח כל אחד.
הם אמרו שיין הוא מהות כל חייך.
אם אחד מאיתנו לא מדבר מהלב, זו לא אני.
אז מה תעשה עכשיו? תוותר או לא?
זה לא קל, מה?
אעזוב אותך עכשיו.
קח את הזמן ותחשוב על זה.
טוב לפגוש אותך, קאמיל.
תראי את זה.
"תחרות המאה".
"לכבוש את הזהב האדום". "דו-קרב צרפתי-יפני".
את בחדשות, לא רק כאן, בכל מקום.
זה הקרב האהוב עליי.
דוד נגד גוליית. ואת דוד, בסדר?
- כן... מעולה. - את עושה היסטוריה, גברתי הצעירה.
מיאבי! לורנזו!
איפה אתם?
- מה? - בואו לכאן.
לורנזו הוא האחיין שלי.
הוא רוצה להיות אוצר יין, אז ביקשתי ממיאבי להכשיר אותו.
יש לו המון פוטנציאל, אבל בואו נגיד...
- שהוא יכול להצליח יותר. - כן.
תראי אותו. הוא גאה בעצמו.
אין פלא שההורים שלו מיואשים.
לורנזו, זו קאמיל המפורסמת.
ברוכה הבאה ליפן, קאמיל.
- תודה. שלום. - מיאבי! הנה את.
אז קאמיל חוותה הארה בצרפת.
קדימה, ספרי להם.
אני חושבת שהיין מהאתגר הראשון עשוי להיות ליניאז', דומיין ז'יגון, 1987.
היא עברה מ"לא שתיתי טיפת יין מעולם"
ל"זה ליניאז', דומיין ז'יגון, 1987".
ייתכן שאני טועה, כלומר, לא טעמתי את היין בכלל, אז...
יש לי בקבוק של ליניאז', דומיין ז'יגון באחת המסעדות שלי באוסקה.
אבל הוא משנת 1990 ולא 1987.
וחמור מכך...
המחיר.
כן. 12,000 אירו.
אני מאמין בך, קאמיל.
אבל אני לא יכול לפתוח בקבוק ששווה 12,000 אירו על סמך "יכול להיות".
אני מקווה שאת מבינה.
מר מטסובארה יבוא הערב.
מר מטסובארה?
איש עסקים עשיר.
יש לו הרבה אמונות טפלות.
בכל פעם כשהוא הביא לכאן לקוח, הוא הצליח לסגור עסקה.
אז הוא מרבה לבוא לכאן.
מיאבי יכולה לנסות לשכנע אותו לפתוח את הליניאז'.
אבל יש בעיה.
פותחים את הבקבוקים לעיני הלקוח.
הוא לא יוצא מהחדר.
ומר מטסובארה אינו אדם שמותיר אפילו טיפה אחת.
חרא.
אילו רק יכולתי להתקרב לבקבוק ולהריח את היין,
אז אולי...
בסדר.
את תטפלי בקאמיל.
אני אבקש שישלחו בקבוק מאוסקה.
"תטפלי"?
היין שתגישי רגיש.
לא מוזגים אותו לקנקן אחר.
עלייך לפתוח אותו ולתת למר מטסובארה לטעום אותו מיד.
ראשית,
את מציגה את היין כשהתווית פונה אל הלקוחות.
שנית, את מכריזה את שמו של היין.
בלה, בלה, בלה, בלה, בלה.
שלישית, את חותכת את העטיפה טיפה מתחת לשפה התחתונה של צוואר הבקבוק.
הסכין מסתובב, לא הבקבוק,
כך הלקוח רואה את התווית כל הזמן.
את מנגבת את קצה הפקק כדי שלא יישארו טיפות עובש.
ואז את מכניסה את פותחן הבקבוקים.
כשהבורג תקוע היטב,
הצמידי את המדרגה הראשונה לצוואר הבקבוק.
הרימי את הידית כדי להוציא את הפקק.
עשי זאת שוב במדרגה השנייה
וסיימי עם היד באופן מאופק יותר כדי להימנע מצליל הפקיקה
שהוא תוקפני מדי.
סליחה. אני אוהב את הצליל.
הוא אומר, "הגיע הזמן לחגוג".
אז לא נחגוג.
ואז תבדקי שאין ריח של שעם,
ונגבי את צוואר הבקבוק שוב.
אז גשי לצדו הימני של הלקוח כדי למזוג לו.
נגבי את צוואר הבקבוק שוב כדי לוודא שלא יטפטף יין על התווית.
ואז המתיני לאישור הלקוח לפני שתמזגי לאחרים.
תודה.
תורך.
בלה, בלה, בלה, בלה, בלה.
אבא שלי לימד אותי איך עושים את זה...
כשהייתי בת שמונה.
אולי הייתי צריכה להגיד לכם את זה קודם.
מצטערת.
כן, היית יכולה להגיד לנו.
זה הוא.
- תודה, מיאבי. - על לא דבר.
אין כמוך. אני אוהבת אותך. תודה רבה.
על לא דבר. על לא דבר.
הבאת אותו?
- מטסובארה כאן? - כן, הכול טוב.
תודה.
ערב טוב.
- ערב טוב. - ערב טוב.
ליניאז', דומיין ז'יגון, 1990.
מר מטסובארה!
תיהנו מהארוחה.
- תודה. - תודה.
נו?
אני לא יודעת. אני לא בטוחה. אני צריכה לטעום אותו.
זה לא היין הזה.
לא.
- עשית עבודה מעולה הלילה. - תודה.
ידעת שהשם השני שלי הוא יפני?
שיזוקו.
טיפה?
כן.
אבא שלי היה איש חזון ותראי אותי עכשיו.
היי.
אל תיקחי את זה קשה כל כך.
אני מצטערת, אני חייבת לענות.
- הלו? - שלום.
רציתי לוודא שאת בסדר.
איך הייתה הדרך?
את לחוצה?
טעינו. זה לא היין של ז'יגון.
לא. חרא, חרא, חרא, חרא!
כן.
- תשמעי, זה עוד לא נגמר. - נותרו לי 48 שעות.
בהחלט נראה שזה נגמר.
מה עם לוקה? הוא יכול לעזור?
לא, אני חושבת שהוא עשה די והותר.
בזבזתי את הזמן שלך.
לא, לא, לא, לא, לא. קאמי, תקשיבי, אל תוותרי.
בסדר?
אני מתגעגעת אליך.
מותק?
- אני יוצאת לריצה. - בסדר.
אוהבת אותך.
איפה היא?
איפה ההכרזה של איסיי?
הוא אמר שיעשה זאת.
את בטוחה?
כן, אני בטוחה.
למה את מפחדת?
את מפחדת מהבן שלך?
אם אמשיך ללחוץ עליו, הוא יתנתק ממני.
אני כבר לא יודעת מה לעשות איתו.
אני חושב שאת קשוחה מדי עם הבן שלך.
נסי להיות נחמדה אליו לשם שינוי.
אתה רוצה הפסקה?
מה קורה?
אני מפוטר?
ברור שלא, בחייך.
לא שכחת את יום חמישי, נכון?
ברור שלא.
אל תדאג.
הירוקאזו.
אני צריכה לבקש ממך טובה.
אני מקשיב.
אני צריכה שתדבר עם איסיי
ותגלה מה הוא חושב.
הוא עוד לא פרסם הצהרה לתקשורת?
הרגשות שלו עוד מעורבים.
את רוצה שאעזור לו לסדר את הראש?
כן. בבקשה.
למה אני?
הוא שומע בקולך.
הוא מכבד את הדעות שלך יותר משהוא מכבד את שלי.
זו הסיבה.
ואם הוא ישנה את דעתו?
אז תשנה אותה שוב.
אבל מה אני אמור להגיד לו?
ברור...
שבן אמור לציית להוריו, לכבד אותם ולפעול לפי המסורת המשפחתית.
מקומו כאן ולא בשום מקום אחר.
אבל מה אם אני לא מסכים איתך?
מה זאת אומרת?
אני מתכוון לשאול, "מה אם המסלול שלו הוא יין?"
על מה לעזאזל אתה מדבר?
אתה רוצה לדחוק את איסיי לזרועותיו של אלכסנדר לז'ר?
את שואלת את דעתי ואני...
אני לא שואלת את דעתך.
לצערי כבר מאוחר מדי לזה.
אני רוצה שאיסיי יקבל את ההחלטה הנכונה.
אתה מבין?
- אין מצב! - הפתעה!
מה אתה עושה כאן?
אני שונא כשמנתקים לי בפרצוף.
- שלום. - גברת לז'ר.
אני מחפשת את לוקה.
הוא במרתף.
בוא.
את דוברת יפנית?
כן!
קאמיל.
התגעגענו אלייך.
- מי זה? - זה תומא.
- תומאס שסאנגר. - כן.
ברוך הבא.
ברכותיי על עבודתך עם קאמיל. מדהים.
תודה.
אתם נראים טוב יחד.
שמעי, קיבלתי החלטה.
המרתף שלי עומד לרשותך. ואני משאיל לך את לורנזו ואת מיאבי.
- לוקה, אתה לא צריך... - אל תדאגי. ודאי שאהיה גאה בך.
- היי. - שלום.
החבר שלך?
לא. לא, לא.
רק חברים.
אז מה יש לכם?
- אתה בסדר? - כן. בוא נצא להפסקה.
אבא.
אבא,
אני חושב שמצאתי את הדרך שלי.
יין הוא חיי.
אם אוותר עכשיו, אהיה אומלל כל חיי.
כמו כולם.
איסיי,
אני חושב שאתה צריך לפרוש מהתחרות.
בן צריך לציית להוריו.
זה המצב. אלה החיים.
- אימא שלחה אותך, נכון? - בכלל לא.
אתה לא יודע לשקר.
תמיד היית היחיד שהבין אותי.
היה טיפשי מצדי לקוות שזה יקרה שוב.
למה אתה אומר את זה?
"זה המצב. אלה החיים"? אין לזה משמעות.
איפה הכבוד העצמי שלך?
איך אפשר לכבד מישהו שלא אוהב את עצמו?
אני מצטער,
אבל כמה זמן עוד תשלים עם היחס של אימא אליך?
אתה סתם פחדן.
זה לא היין הזה. אני מצטערת מאוד.
בסדר, מה חסר?
זה תמיד אותו הדבר. הפאקינג שורש סלרי חסר.
הוא היה ביין שטעמתי. אני בטוחה.
כלומר, כמעט.
או שאולי זה לא שורש סלרי, אולי ניחוח דומה אחר?
אני לא יודעת. אני אבודה. אני מצטערת.
אתם יודעים מה אנחנו צריכים?
הפסקה.
לנקות את הראש.
לטעון את הסוללות שלנו, אתם מבינים?
כל זה.
כי לפעמים
כשמפסיקים לחפש מוצאים באמת.
קדימה, חברים. אני מזמין.
ויסקי, חברים!
טום. קאמי. מיאבי.
אלוהים אדירים.
- אה, זה טוב. - מממ. מעולה.
אני מכיר את השיר הזה
לאן הוא הולך?
אנחנו עומדים לדבר על זה?
על מה?
אתה, כאן, עכשיו.
היית זקוקה לעזרתי. ואת חברה שלי, אז באתי.
נסעת 10,000 ק"מ למען ידידות?
כן.
וכי אבא שלי הבטיח לך.
אתה זוכר את הדבר האחרון שאמרתי לך בטלפון?
קאמי, יש לי מישהי.
כן, אבל אתה כאן.
תכף אשוב.
- כולם! - כן, אני בסדר.
אני עייף קצת בגלל הג'ט-לג, אבל אני בסדר.
כן.
ואת?
כן?
אבדוק את זה כשאחזור, אבל כרגע באמת שאין לי זמן.
כן.
אני אוהב אתכן, בנות.
- שתה מים. - למה אתה כבד כל כך?
- לורנזו, שתה קצת מים. - אני אוהב אותך מאוד.
בסדר. שב כאן.
זה עלה בדעתי כשראיתי את האופניים הישנים והחלודים.
הייתי צריך לחשוב על זה קודם.
את מריחה את שורש הסלרי?
- כן. - זה אותו הריח כמו זה מהמבחן?
- לא. - לא.
כי לא הרחת שורש סלרי.
טוב יותר, נכון?
מתקרב.
את יודעת מה ההבדל?
חמצון. כי היין ישן יותר.
יכול להיות ניחוח של שורש סלרי ביין צעיר.
אבל עם השנים, הוא הופך...
טראפל. שיט. זהו זה.
זה משנה הכול.
הטראפל מעניק לנו שני גורמים מרכזיים.
אחד, חייבים להיות קברנה סוביניון או קברנה פרנק בתערובת.
זה חייב להיות בורדו משנה מעולה או יין עולמי מעולה מענבי קברנה.
ושנית, טראפל זה סימן לתהליך ההתיישנות של היין.
אז הוא חייב להיות מלפני 2006.
וזה אפשרי רק ביינות מעולים באמת.
בסדר, קדימה.
בסדר.
וגה סיציליה אוניקו -
אלה היינות שעשויים להתאים.
לצערי לא תוכלי לטעום אותם.
אין לנו אותם כאן,
ובהתחשב בשעה ובזמן שייקח לנו למצוא אותם,
יהיה מאוחר מדי.
הבעיה היא שגם וגה סיציליה וגם שבאל בלאן
עשויים בדיוק מאותם זני ענבים.
יהיה קשה מאוד להבדיל ביניהם.
אנחנו לא צריכים לחפש את המשותף ביניהם.
אנחנו צריכים לחפש את ההבדלים ביניהם.
שבאל בלאן עובר תהליך התיישנות קלאסי בחביות חדשות.
וגה סיציליה אוניקו נשאר לפחות שש שנים בעץ,
אחד מתהליכי ההתיישנות הארוכים ביותר
בעולם ליין אדום בחביות עץ אלון.
אי אפשר לפספס את זה בטעימה, קאמי.
אז שבאל בלאן, חביות חדשות.
וגה סיציליה, חביות ישנות.
אבל הקטע הקשה יהיה לגלות את השנה,
ובזה לא נוכל לעזור לך.
תצטרכי להסתדר לבד.
אחלה.
אני איסיי טומינה.
הוזמנתי לכאן.
הגיע הזמן, ממתינים לך.
בוקר טוב.
כמובטח, הנה היין ואתם יכולים לטעום אותו על עיוור
לפני שתגישו את התשובות שלכם במבחן.
שאטו שבאל בלאן -
אתחיל בתשובתו של מר טומינה שהיא...
שאטו שבאל בלאן, 1999.
עכשיו התשובה של גברת לז'ר.
שאטו שבאל בלאן, 2000.
היין שטעמתם הוא...
שאטו שבאל בלאן...
שנת 1999.
מר טומינה הוא מנצח במבחן הזה.
באשר למבחן הבא, אתן לכם את הפרטים מחר
במשרד שלי ב-16:00.
כבר?
המבחן הראשון נערך.
שני המתמודדים על הירושה של מר אלכסנדר לז'ר
זיהו נכונה את היין.
אבל מר טומינה ניצח במבחן
כי זיהה נכונה את שנת הבציר.
סלח לי.
- הלו. - הונוקה.
לא שכחת, נכון?
מתי את חושבת שתגיעי?
איך יכולת לעשות לי את זה?
למה לא עצרת אותו?
הוא ניצח במבחן. אתה שומע אותי?
זו אשמתך.
כל ערוצי התקשורת מדווחים על זה.
לא ידעתי.
אבל אמרתי לו.
אתה לא-יוצלח. חסר תועלת.
אתה תמיד מפריע לי.
אני מצטערת שפגשתי אותך.
יש לך מעטפה גדולה?
כן. רק רגע, בבקשה.
- בבקשה. - תודה.
אני יכול לבקש ממך לשלוח את זה?
כן, אדוני.
מבוסס על סדרת המנגה "Kami No Shizuku" מאת טדאשי אגי/שו אוקימוטו -
תרגום: אסף ראביד