‫זה היה בוקר סתיו יפהפה,‬
‫וידעתי שיש לי ישיבת צוות‬ ‫להגיע אליה בפנטגון.‬
‫הפנטגון הוא בניין ענק.‬
‫אנחנו יודעים שהוא אחד מבנייני המשרדים‬ ‫הגדולים ביותר בעולם.‬
‫יש לו חמישה צדדים, חמש טבעות, חמש קומות.‬
‫עבדתי אז בקומה השנייה בטבעת אי,‬
‫הטבעת החיצונית ביותר בפנטגון.‬
‫אמרתי לבעלי, "אני מאחרת. אני חייבת ללכת‬
‫כי יש לי פגישה ב-09:00".‬
‫נישקתי את כולם ואמרתי,‬ ‫"נתראה כשאחזור הביתה".‬
‫היו בערך 16 מאיתנו בישיבת הצוות.‬
‫כשהגיע תורי לדבר‬
‫שמעתי את הרעש הכי חזק ששמעתי בחיי,‬
‫ואז הכול החשיך.‬
‫- 09:37 בחוף המזרחי -‬
‫- 51 דקות אחרי המתקפה הראשונה‬ ‫על מרכז הסחר העולמי -‬
‫היה כל כך חשוך בחדר‬
‫שלא יכולתם לראות את היד מול הפנים שלכם.‬
‫ידעתי שאני בצד ימין של השולחן.‬
‫כשההכרה חזרה אליי,‬ ‫הייתי בצד שמאל של השולחן.‬
‫אני לא יודעת אם הועפתי לצד השני של השולחן,‬
‫אבל אני יודעת שלא ישבתי שם.‬
‫ישבתי בצד ימין של השולחן.‬
‫אוי ואבוי.‬
‫אנחנו מביטים בתמונה בשידור חי מוושינגטון,‬
‫ועשן רב עולה מהפנטגון.‬
‫באותו רגע‬
‫החשיבה שלי התאפסה ואמרתי,‬ ‫"אני חייבת לצאת מפה".‬
‫האש פרצה‬
‫ככל שאנחנו רואים עכשיו, במרכז,‬ ‫שבו התרחשה ההתרסקות.‬
‫התחלתי לזחול.‬
‫כשזחלתי אל מחוץ לדלת,‬ ‫מישהו תפס בחלק האחורי של המכנסיים שלי‬
‫ושאלתי "מי זה?" והיא ענתה "זו לויס".‬
‫אמרתי, "בואי לויס. אני איתך. תישארי איתי".‬
‫לא ידעתי שיש אנשים מאחורי לויס.‬
‫כשזחלתי בפנטגון,‬
‫היו עמדות עבודה.‬
‫זחלתי אל מתחת לעמדת עבודה ואמרתי,‬ ‫"אנחנו חייבות ללכת לאחור".‬
‫כשזחלנו היא עצרה ואמרה,‬ ‫"אני לא יכולה להמשיך".‬
‫אמרתי, "לויס, את חייבת.‬ ‫אני חייבת להוציא אותך מהבניין".‬
‫סליחה.‬
‫אמרתי, "אני לא יכולה להשאיר אותך".‬
‫"אני לא יכולה לומר לילדים שלך‬ ‫שהשארתי אותך בבניין."‬
‫אז היא אמרה, "אני לא יכולה להמשיך".‬
‫היא אמרה שהגרביונים שלה נדבקים לרגליים שלה‬
‫כי הרצפה מאוד חמה.‬
‫אז אמרתי לה, "תעלי על הגב שלי. אשא אותך".‬
‫באותו רגע פשוט רציתי לוותר.‬
‫אבל ידעתי שאני לא יכולה כי היו איתי אנשים.‬
‫פשוט חשבתי, "אלוהים, בבקשה.‬ ‫אתה חייב להוציא אותנו".‬
‫הדבר היחיד שחשבתי עליו היה,‬
‫"הבאתי את האנשים האלה לפה. אנחנו נמות".‬
‫היה שם חייל, אני והקולונל שלי.‬
‫הלמנו בחלון.‬
‫החלון נפתח‬
‫וראיתי למטה שיש שם אנשים.‬
‫הם אמרו, "תקפצי! נתפוס אותך!"‬
‫החייל הצעיר שהיה שם,‬
‫הקולונל ואני הורדנו אותו מהחלון‬
‫כי הוא נכווה בצורה די קשה.‬
‫הוא היה הראשון שהורדנו.‬
‫האישה, לויס, היא השנייה שהורדנו מהחלון.‬
‫הייתה עוד אישה מאחוריה.‬
‫היא הגיעה לחלון והיא…‬
‫היא הסתכלה לי בעיניים ואמרה,‬ ‫"קולונל, אני מפחדת".‬
‫אמרתי, "אבל אני חייבת להוציא אותך מפה".‬
‫היא אמרה, "אני לא יכולה".‬ ‫עניתי שהיא יכולה.‬
‫מילולית ניתקתי את האצבעות שלה‬ ‫מאדן החלון ונתתי לה ליפול.‬
‫האנשים תפסו אותה,‬
‫אז נשארנו הקולונל שלי ואני ליד החלון.‬
‫הוא אמר, "אוקיי. זה הזמן ללכת".‬
‫אמרתי לו, "אדוני, אם נהיה בשקט‬
‫אולי נשמע אנשים ונוכל לחזור ולהביא אותם".‬
‫אז אני והוא ישבנו על החלון‬
‫ופשוט היה שקט… לא שמענו כלום.‬
‫הוא ואני התחלנו לצעוק ולצרוח‬
‫ולדפוק על החלון, ואף אחד לא בא.‬
‫בשלב הזה הוא נתן לי פקודה.‬
‫הוא אמר, "קולונל, את תצאי מהחלון הזה,‬ ‫עכשיו".‬
‫הפקודה היחידה בקריירה הצבאית שלי‬ ‫שלא רציתי לציית לה.‬
‫ידעתי שעדיין יש שם אנשים.‬
‫אבל ידעתי שאני חייבת.‬
‫כשיצאתי דרך החלון,‬
‫בסופו של דבר נפלתי,‬
‫ואני לא יודעת מה קרה אחרי זה.‬
‫נפגעתי קשות משאיפת עשן.‬
‫היו לי כוויות בגב, בזרועות וברגליים.‬
‫האחיות ואנשים אחרים סיפרו לי את היתר.‬
‫אחות אחת אמרה, "לא חשבנו שתשרדי",‬
‫ושפשוט איבדתי הכרה.‬
‫היא אמרה, "אז לקחנו אותך לאזור מיון ראשוני‬
‫מחוץ לפנטגון",‬
‫והיא אמרה,‬
‫"היא לא תשרוד. צריך לקחת אותה לבית חולים".‬
‫שמו אותי על טנדר שעבר שם.‬
‫הם עצרו את הטנדר ושמו אותי מאחור.‬
‫טנדר נוסעים רגיל?‬
‫טנדר נוסעים רגיל שעבר ליד הפנטגון,‬
‫הם עצרו אותו ושמו אותי בפנים,‬
‫והאחות נכנסה לטנדר איתי.‬
‫הם המשיכו לעשות לי החייאה.‬
‫אני זוכרת שפקחתי עיניים‬
‫וזה הכול.‬
‫- סדרה תיעודית של NETFLIX -‬
‫- מקום של סכנה -‬
‫עדיין יש דיווחים סותרים‬ ‫על גודל המטוס שהתנגש.‬
‫שמענו מעד ראייה שזה היה מטוס קטן‬
‫שהוא ראה כשחצה את גשר רחוב 14.‬
‫- 09:28 בחוף המזרחי,‬ ‫תשע דקות לפני המתקפה על הפנטגון -‬
‫יונייטד 93,‬
‫התנועה בשבילך היא בשעה אחת,‬ ‫19 ק"מ לכיוון מזרח, שלוש, שבע, אפס.‬
‫אין מגע. אנחנו מסתכלים, יונייטד 93.‬
‫היי!‬ ‫-היי!‬
‫היי! מישהו!‬
‫מישהו עלה מול קליבלנד?‬
‫גם טיסה יונייטד 93 הייתה מתודלקת לחלוטין.‬
‫היא הייתה בדרך לסן פרנסיסקו.‬
‫היא התעכבה והמריאה רק דקות‬
‫לפני שטיסת אמריקן 11 התנגשה במגדל הצפוני.‬
‫מיידיי! צא מפה!‬
‫כולנו נמות פה!‬
‫רואה את יונייטד 93?‬
‫יונייטד 93, מדרום לשארדון? בירידה.‬
‫מה?‬ ‫-נראה שהוא יורד.‬
‫לא נראה לי.‬ ‫יונייטד 93, אשר שלוש, חמש, אפס.‬
‫יונייטד 93, כאן קליבלנד.‬
‫אם אתם שומעים את המרכז, תזדהו.‬
‫החוטפים למעשה שידרו ברדיו.‬
‫ולדעתנו הם חושבים ששידרו‬
‫אל תא הנוסעים,‬
‫אבל למעשה הם שידרו לבקרת התעופה.‬
‫- 09:32 -‬
‫- כנראה קולו של חוטף -‬
‫שבו בבקשה ואל תקומו.‬
‫יש לנו פצצה על המטוס, אז…‬
‫- פנסילבניה, אוהיו, וירג'יניה המערבית,‬ ‫וושינגטון די.סי. -‬
‫מדווחים לנו עכשיו על פינוי בבית הלבן.‬
‫אנחנו לא יודעים מה בדיוק הוביל להחלטה הזו.‬
‫זה מתרחש פחות משעה‬
‫אחרי שני הפיצוצים בניו יורק‬ ‫במרכז הסחר העולמי.‬
‫יש לנו עדכון משמעותי.‬
‫מנהל התעופה הפדרלי השבית‬ ‫את התעופה בכל הארץ.‬
‫ארצות הברית הושבתה עקב התקפות הטרור האלה‬
‫מבחינת תעבורה אווירית היום.‬
‫שדות התעופה מפונים.‬
‫הם צריכים ללכת הביתה.‬
‫ייתכן שיש טרוריסטים שחוטפים כלי תעופה‬
‫וטסים לכיוון בניינים מפורסמים.‬
‫מי יודע? אולי בערים אחרות.‬
‫אנחנו גם מקבלים דיווח בגבעת הקפיטול,‬
‫גם בניין משרד האוצר מפונה.‬
‫אחרי זה הבנו שטיסה 93‬
‫הייתה אמורה להתנגש בבית הלבן‬ ‫או בבניין הקפיטול.‬
‫לדעתי הרוב חשבו שזה בניין הקפיטול.‬
‫משטרת הקפיטול צעקו, "להתפנות!"‬
‫יצאנו בריצה מבניין הקפיטול,‬
‫שאלתי את המאבטחים לאן ללכת,‬
‫הם אמרו, "פשוט רוצי".‬
‫הסתכלתי לאחור והמון עשן עלה מהפנטגון.‬
‫- N591-UA, "יונייטד 93" -‬
‫מותק, אתה שם?‬
‫- קולה של לורן גרנדקולס -‬
‫ג'ק, תענה מותק.‬
‫- נוסעת ביונייטד 93 -‬
‫אוקיי. רק רציתי לומר שאני אוהבת אותך.‬
‫יש בעיה קטנה על המטוס.‬
‫אני אוהבת אותך.‬
‫בבקשה תגיד לילדים שלי‬ ‫שאני אוהבת אותם מאוד.‬
‫ואני ממש מצטערת, מותק.‬
‫אני מקווה שאוכל לראות את הפנים שלך שוב,‬ ‫מותק.‬
‫בטיסה 93‬
‫הנוסעים שיכלו להתקשר‬
‫ליקיריהם על הקרקע‬
‫שמעו מה קרה בחלק מהטיסות האחרות.‬
‫וקבוצה אמיצה של הנוסעים האלה‬ ‫החליטה להסתער על תא הטייס.‬
‫- מחוז סומרסט -‬
‫והמטוס הזה התרסק במחוז סומרסט, פנסילבניה,‬
‫ליד שנקסוויל.‬
‫כל 40 הנוסעים נהרגו.‬
‫- 10:15 בחוף המזרחי -‬
‫יונייטד 9-3. יש לך כבר מידע על זה?‬
‫כן. הוא למטה.‬
‫הוא למטה?‬ ‫-כן.‬
‫מתי הוא נחת? היה לנו אימות…‬ ‫-הוא לא נחת.‬
‫הוא "למטה" למטה?‬ ‫-כן. איפשהו צפון-מזרחית לקמפ דייוויד.‬
‫צפון-מזרחית לקמפ דייוויד.‬ ‫-זה הדיווח האחרון.‬
‫לא יודעים איפה בדיוק.‬
‫אני תמיד חייבת לזכור ולחשוב‬ ‫על האנשים בטיסה 93,‬
‫כי בדרכים רבות הם ריסקו את המטוס‬ ‫והצילו הרבה אנשים,‬
‫כולל את שלי.‬
‫על טיסה 93 הייתה ונדה גרין,‬
‫שהייתה בת הדודה של ראש הצוות שלי,‬ ‫סנדרה סוונסון.‬
‫אז זו הייתה טרגדיה אישית,‬
‫כי ונדה הייתה אחת מהדיילות שהשתלטו‬
‫ווידאו שהמטוס לא יתנגש בקפיטול.‬
‫זה היה הרגע הכי אישי והכי טראגי.‬
‫הם גיבורים, הן גיבורות,‬
‫הם אנשים שאני מוקירה את המורשת והחיים שלהם‬ ‫בכל יום.‬
‫חלקי האירוע הזה ממשיכים להתחבר.‬
‫אני חייבת לומר, ב-30 שנותיי כעיתונאית,‬
‫מעולם לא ראיתי דבר כזה.‬
‫מעולם לא סיקרתי אירוע במימדים האלה.‬
‫הנה מה שידוע לנו.‬ ‫קצת לפני 09:00 בחוף המזרחי הבוקר,‬
‫מטוס התנגש באחד ממגדלי התאומים‬
‫של מרכז הסחר העולמי.‬
‫כמה דקות לאחר מכן,‬
‫מטוס שני התנגש במגדל השני.‬
‫שני גורדי השחקים בוערים.‬
‫אין מצב.‬ ‫-בואו.‬
‫לדעתי צריך להמשיך לזוז.‬
‫טוב. אנחנו בחדר מדרגות בי,‬ ‫מגדל שני בקומה ארבע-שמונה.‬
‫- כבאי לא ידוע -‬
‫מיידיי!‬
‫- המגדל הדרומי -‬
‫מי הכריז על זה?‬
‫בקשר שמעו, "מיידיי! צאו מהבניין!"‬
‫פתאום המגדל הצפוני התחיל לרעוד בחוזקה.‬
‫פתאום נשמע רעם חזק.‬
‫המקום שבו עמדנו רעד,‬
‫וזה נשמע חזק פי 20 מרעם מתגלגל.‬
‫זה היה רעש פשוט מוזר, מחריד ומפחיד.‬
‫- המגדל הצפוני -‬
‫אני זוכר שאריחי התקרה שמעלינו נפלו.‬
‫עשן התחיל לחדור למקום שבו היינו.‬
‫לא היה לנו מושג מה קורה,‬ ‫אבל רצנו הכי מהר שיכולנו.‬
‫העשן אז הגיע מכל הכיוונים‬
‫והוא היה סמיך‬
‫שכנראה לא הייתי יכול לראות אותך.‬
‫- המגדל הדרומי -‬
‫לא ידענו את זה, אבל מה שקרה‬ ‫זה שהמגדל הדרומי התמוטט.‬
‫- 09:59 בחוף המזרחי -‬
‫- שעה ו-13 דקות אחרי המתקפה הראשונה -‬
‫אלוהים!‬
‫שיט!‬
‫צריך לברוח.‬
‫שיט!‬
‫התרחש עכשיו פיצוץ ענק.‬
‫אפשר לראות עשן מיתמר.‬
‫אני לא יכול לראות את המגדל השני.‬
‫אני מקווה שאחיה.‬
‫זה יורד עליי.‬
‫הנה זה מגיע. אני מתחבא מאחורי מכונית.‬
‫זו הייתה ההתמוטטות הראשונה,‬ ‫למרות שזה המגדל השני שנפגע.‬
‫התחלתי לרוץ, ופתאום‬
‫ענן ענק של עשן לבן כיסה אותי כמו ארבה.‬
‫לא יכולתי לראות. אז נפלתי.‬
‫ופשוט שכבתי שם.‬
‫לא שמעתי כלום. לא ראיתי כלום.‬
‫אני זוכר שאנשים רצו במעלה רחוב ליברטי.‬
‫רחוב ליברטי הופך למיידן ליין,‬ ‫ושם המשרדים שלנו,‬
‫והם רצים במעלה רחוב ליברטי.‬
‫וענן הבוץ הזה רדף אחריהם במעלה הרחוב,‬
‫ונראה כאילו שיש לו פה.‬
‫והענן פשוט אפף אותם, כאילו שבלע אותם.‬
‫תמשיכו לזוז!‬
‫- ABC 7 ניו יורק -‬
‫שיט! אוקיי. עוד לא.‬
‫אנתוני! אתה בסדר?‬ ‫-כן.‬
‫תנו לי להיכנס, בבקשה? אלוהים!‬
‫אלוהים!‬
‫זהירות.‬
‫אתה רואה את הענן הזה בא לכיוונך,‬
‫וכל מה שאתה חושב זה, "שיט".‬
‫- ערוץ 4 -‬
‫אני צועד לאחור,‬ ‫ותוך כדי שאני צועד לאחור אל דלת המשרד,‬
‫הענן מכה בבניין וכל הבניין רועד.‬
‫שומעים זכוכית נשברת.‬
‫שיט.‬
‫כולם צורחים, וזה פשוט הופך לתוהו ובוהו.‬
‫והבנתי שאני לא יודע איפה הצוות הסמוי שלי.‬
‫לא שמעתי מהם מאז שהבניינים נפגעו.‬
‫אני עומד ומביט מהחלון ואומר,‬
‫"אני לא יודע איפה הם. מישהו בטח מת".‬
‫מה אומר לאימא, לאישה, לבת, לילד שלו‬
‫על איך שאפשרתי לו להיכנס למצב הזה‬
‫ועכשיו הוא מת?‬
‫אלה אנשים שאולי הייתי אצלם בברביקיו‬ ‫בסוף השבוע הקודם.‬
‫כששכבתי שם,‬
‫נראה היה כאילו קרן אור‬ ‫חודרת ישירות דרך הענן.‬
‫אז אמרתי לעצמי, "אולי אני מת‬ ‫ואולי אלוהים בא לקחת אותי".‬
‫פתאום הוא נפתח כמו ים סוף.‬
‫אז שמעתי אנשים צועקים וצורחים, "הצילו!"‬
‫יו, מייק! מייק, אני פה.‬
‫הצלחתי לנקות את הפנים שלי.‬
‫הייתי המום.‬
‫שני אנשים שנראה שהם בהלם,‬ ‫שתפסנו והכרחנו אותם לבוא איתנו,‬
‫הם היו מכוסים מכף רגל ועד ראש באפר חום.‬
‫בסוף הגענו לחנות הספרים בורדרס.‬
‫השתמשנו בגרזן כדי להיכנס לחנות‬ ‫ויצאנו לרחוב צ'רץ'.‬
‫כשיכולתי לראות את השמיים,‬
‫הסתובבתי להביט‬
‫ולא ראיתי את המגדל הדרומי.‬
‫ובפעם הראשונה‬
‫התחלתי להבין מה התרחש‬
‫רק 15 או 10 דקות לפני כן.‬
‫ידעתי שאנשים נהרגו.‬
‫התפללתי שתשעת האנשים שעבדו בניהולי‬
‫לא נהרגו.‬
‫המגדל שלי עדיין עמד, המגדל הצפוני,‬
‫עם חור ענק בגודל כמה קומות‬
‫ולהבות חמות ועשן פורצים ממנו.‬
‫שמעתי את המיידיי לפינוי הבניין.‬
‫אז ידעתי שפנים הבניין הוא מקום של סכנה.‬
‫לא ידעתי מה הסכנה, אבל ידעתי שחייבים לצאת‬
‫וידעתי שאף אחד כבר לא עונה בקשר.‬
‫בקומה ה-19 עצר אותנו כבאי‬
‫שיצא מהמסדרון ואמר,‬
‫"יש לי כמה אזרחים בקצה המסדרון.‬
‫הם לא יוצאים. אני צריך עזרה להכריח אותם."‬
‫טוב. טומי, תקשיב טוב.‬
‫אני שולח את כל הפצועים אליך ב-40.‬
‫תצטרך להוריד אותם למעליות.‬
‫בערך 10 עד 15 אנשים יורדים אליך.‬
‫כן. אוקיי.‬
‫עשרה אזרחים יורדים.‬
‫חלק מהבחורים עשו דברים מדהימים‬ ‫בלי לחשוב על עצמם, ואמרו,‬
‫"אשאר ואוודא שכולם יתחילו לצאת בעצמם".‬
‫נשבעתי, ואני מאמין בשבועה שלי.‬
‫השבועה שלי היא לעזור לאנשים‬ ‫גם אם אשלם בחיי.‬
‫זה היה די חדש לכולנו.‬
‫לא היה תסריט מוכן.‬
‫נכנסנו למסדרון‬
‫ואז כל האורות כבר היו כבויים,‬
‫אבל תאורת החירום עבדה‬ ‫אז אפשר היה לראות קצת.‬
‫ראיתי אדם גדל-מימדים על הרצפה.‬
‫אמרתי לשוטרים להחזיק ברגליים שלו,‬
‫אנחנו נחזיק בזרועות ונסחוב אותו.‬
‫זה מה שעשינו.‬
‫סחבנו אותו במורד שלוש קומות‬
‫ונכנסנו ללובי.‬
‫כשהגענו לשם, חלק אמרו לחכות,‬
‫אנשים קפצו.‬
‫יש אדם שנופל… אנשים נופלים החוצה.‬
‫אלוהים!‬ ‫-אלוהים!‬
‫האנשים שנתקעו למעלה, שלא הייתה להם ברירה…‬
‫חוץ מלקפוץ או להישרף למוות,‬ ‫כי לא הייתה להם דרך לצאת.‬
‫זה מטריד אותי. זה נשאר איתי כמו…‬ ‫אין לכם מושג.‬
‫כשנכנסנו לחצר, הכול היה לבן.‬
‫אפשר היה לראות רק‬ ‫שלושה או ארבעה מטרים קדימה.‬
‫אני יכול להשוות את זה‬ ‫רק להליכה בסופת שלגים.‬
‫ואז שמענו עוד רעש חזק.‬
‫הרעם היה כל כך חזק‬
‫שבהתחלה חשבתי שעוד מטוס מגיע.‬
‫רצתי בערך שני צעדים ואז הכול החשיך,‬
‫והייתי פשוט אפוף בעשן שחור וסמיך.‬
‫- 10:28 בחוף המזרחי -‬
‫אלוהים אדירים.‬
‫אין מילים.‬
‫רצתי עוד שני צעדים‬ ‫ופשוט נכנסתי לתנוחת עובר.‬
‫באותו רגע‬
‫חשבתי שיגיע כדור אש אחרי העשן‬
‫וקיבלתי את העובדה שאני עומד למות.‬
‫חשבתי שזה הולך להיגמר.‬
‫עברו לי בראש רק כמה מחשבות מהירות,‬ ‫נפרדתי מהמשפחה שלי.‬
‫נראה לי שהגיתי את המילים, להתראות לאשתי,‬
‫ואז אמרתי תפילה, והתפילה הייתה פשוט,‬
‫שזה יהיה מהיר ובלי כאב.‬
‫אסון אדיר במנהטן.‬
‫ואז חשבתי, "תמצא טלפון. חייב למצוא טלפון".‬
‫מצאתי טלפון שעובד‬
‫בתחנת רכבת תחתית נטושה ברחוב קנאל‬
‫והתקשרתי לאשתי.‬
‫- סטיבן ורוזמרי קרן,‬ ‫מרכז הסחר העולמי - 1982 -‬
‫אני זוכר שנשברתי.‬
‫ואני חושב שאותו דבר קרה בצד השני של הקו.‬
‫כנראה לא אמרנו מילה אחד לשנייה‬ ‫זמן די ארוך.‬
‫רק רצינו לדעת ששוב יצרנו קשר.‬
‫זה פשוט היה חשוב מאוד.‬
‫המון אפר נפל על הקרקע.‬
‫וזה נראה כמעט כמו שלג,‬
‫כי זו הייתה הרכות שבה הוא נפל לקרקע.‬
‫היו אנשים שהלכו מסביב והיו המומים.‬
‫אם הייתי צריך להשוות אותם למשהו עכשיו,‬
‫זה כמו בתוכנית המתים המהלכים,‬
‫כי שאלתי אנשים מיהם ולאן הם הולכים,‬
‫ורובם לא הצליחו לענות לי.‬
‫- ABC 7 ניו יורק -‬
‫התקשיתי מאוד לנשום.‬
‫כל האפר נשאב אל תוך הגרון שלי.‬
‫זה כאילו שמישהו תחב לי גרב לגרון.‬
‫בסופו של דבר נתקלנו במפקד ממחלקת הבטיחות,‬
‫שאמר שאין עוד מה לעשות.‬
‫הוא אמר, "שני המגדלים קרסו".‬
‫הוא אמר, "יצאתם בחיים".‬
‫בבניין המכס במגדל שש של מרכז הסחר העולמי,‬
‫היה מעבר תלוי והייתי בתוכו.‬
‫אמצע הבניין היה מרוסק,‬ ‫אבל שני הקצוות נשארו עומדים,‬
‫והייתי מתחת לאחד מהקצוות האלה.‬
‫אני יודע שכמה שוטרים נהרגו,‬ ‫והם היו מאחורינו.‬
‫בלתי אפשרי לתפוש את גודל האסון הזה.‬
‫היה בר שהיו בו הרבה אנשים,‬
‫יושבים וצופים בחדשות.‬
‫ניסינו להידחק פנימה,‬
‫ואז ראינו את ג'ורג' בוש, הנשיא, מדבר.‬
‫אז הראו תמונות של מה שקרה.‬
‫שהמטוסים פגעו במרכז הסחר העולמי.‬
‫אז באמת גילית בפעם הראשונה שזה מטוס?‬
‫בפעם הראשונה.‬
‫לא ידעתי. לא ראיתי.‬
‫לא ידעתי מה זה היה.‬
‫- 12:36 -‬
‫- 08:55 -‬
‫- סרסוטה, פלורידה -‬
‫הלכנו לבית הספר היסודי על שם אמה אי. בוקר,‬
‫שם הנשיא עמד להיפגש עם תלמידי כיתה ב'‬
‫ולקרוא איתם ספר, ואז לנאום‬
‫לגבי דאגה לכל תלמיד במערכת החינוך.‬
‫עמדתי בדלת הכיתה‬
‫שדרכה הנשיא והמנהלת עמדו להיכנס.‬
‫עמדתי עם הנשיא והמנהלת‬
‫ואז דב לאוור, שהייתה קפטן בצי,‬
‫ומנהלת חדר המצב של הבית הלבן,‬
‫והיועצת בפועל לביטחון לאומי בנסיעה הזו‬
‫באה אל הנשיא ואמרה,‬
‫"אדוני, נראה שמטוס דו-מנועי קטן‬
‫התנגש באחד מהבניינים במרכז הסחר העולמי‬ ‫בניו יורק".‬
‫הנשיא, המנהלת ואני הגבנו כולנו באותו אופן.‬
‫"איזו תאונה נוראית.‬
‫הטייס בטח עבר התקף לב, או משהו כזה."‬
‫בוקר טוב.‬
‫אחרי זה מנהלת בית הספר פתחה את דלת הכיתה‬
‫והיא והנשיא נכנסו לכיתה.‬
‫ועברה רק אלפית שנייה,‬
‫כי אז קפטן לאוור חזרה אליי ואמרה,‬
‫"אלוהים אדירים.‬
‫עוד מטוס התנגש במגדל האחר‬ ‫במרכז הסחר העולמי".‬
‫המילה המלאה היא, תתכוננו.‬
‫לרוץ!‬ ‫-כן. "לרוץ".‬
‫באמת חשבתי על מה שאומר.‬
‫אז פתחתי את דלת הכיתה, נכנסתי לכיתה.‬
‫כשהתלמידים הושיטו ידיים‬ ‫כדי להוציא את הספרים מתחת השולחנות,‬
‫אז ניגשתי אל הנשיא.‬
‫הוא לא ראה שאני מגיע.‬
‫רכנתי קדימה ולחשתי באוזן הימנית שלו,‬
‫"מטוס שני התנגש במגדל השני.‬
‫אמריקה תחת מתקפה."‬
‫הגענו לשדה התעופה של סרסוטה‬
‫והדלתות נפתחו ויצאנו מהלימוזינה,‬
‫והופתעתי ממשהו שמנוגד לחלוטין לפרוטוקול.‬
‫מנועי אייר פורס 1 כבר פעלו.‬
‫הפרוטוקול הוא בדרך כלל לא להתניע‬
‫עד שהנשיא נכנס בבטחה למטוס.‬
‫המטוס הזה התחיל לנסוע במורד מסלול ההמראה‬
‫עוד לפני שהדלת נסגרה והנשיא התיישב.‬
‫- 09:56 בחוף המזרחי -‬
‫זה מטוס קרב של חיל האוויר או הצי‬
‫שמסייר עכשיו במה שתיארנו בתור‬ ‫אזור אסור לטיסה.‬
‫כל המטוסים קיבלו הוראה לנחות.‬
‫הנשיא קיבל שיחה מסגן הנשיא צ'ייני‬
‫ששאל אם הנשיא יתיר לטייסים שלנו‬
‫להפיל מטוסי נוסעים מסחריים‬
‫אם לא יצייתו למה שהיה אמור לקרות.‬
‫- דיק צ'ייני, סגן נשיא ארצות הברית -‬
‫- 10:31 -‬
‫סגן הנשיא אישר.‬
‫סגן הנשיא אישר לנו ליירט‬
‫ולהפיל מטוסים אם הם לא משיבים,‬ ‫לפי הנחיית מרכז פיקוד התעופה.‬
‫כשהבנו שטיסה 93 התרסקה‬ ‫בשנקסוויל, פנסילבניה,‬
‫זה היה קצת אחרי שהנשיא נתן את ההרשאה.‬
‫אני מודה שחלקנו תהו,‬ ‫"האם אנחנו הפלנו אותו?"‬
‫מן הסתם, אנחנו לא.‬
‫אפשר היה לשמוע את ערפל המלחמה,‬ ‫ולא רק הראייה הייתה מעורפלת.‬
‫ערפל המלחמה היה בקולות.‬
‫הנשיא כעס עליי מאוד באייר פורס 1‬
‫כי הוא רוצה לטוס לוושינגטון די.סי.‬
‫ואני אמרתי, "אדוני הנשיא,‬
‫לא כדאי שתקבל את ההחלטה הזו עכשיו".‬
‫דיברתי עם הטייס.‬ ‫דיברתי עם סוכני השירות החשאי.‬
‫הם לא היו מוכנים לחזור לוושינגטון.‬
‫למזלנו היו שני שלישים צבאיים בטיסה.‬
‫אמרתי, "אני רוצה אופציות.‬ ‫אני רוצה לקחת את הנשיא למקום בטוח‬
‫שבו נוכל להחליט מה יקרה עכשיו".‬
‫בסוף נחתנו בבסיס חיל האוויר ברקסדייל.‬
‫נדהמנו מהקרבה של מטוסי הקרב אלינו,‬
‫כשליוו אותנו אל הקרקע,‬
‫אפשר היה לראות את פני הטייסים במטוסים.‬
‫אני קורא לעם האמריקאי להצטרף אליי‬
‫ולהודות‬
‫לכל האנשים שנלחמים קשה‬
‫להציל את אחינו האזרחים,‬
‫ולהצטרף אליי בתפילה למען הקורבנות‬ ‫ומשפחותיהם.‬
‫אחרי זה עברנו מבסיס חיל האוויר ברקסדייל‬ ‫לבסיס חיל האוויר אופוט בנברסקה.‬
‫כשהגענו לנברסקה‬
‫ירדנו למנהרה תת-קרקעית בעומק האדמה‬ ‫שמובילה לפיקוד האוויר האסטרטגי.‬
‫היו המון מסכי טלוויזיה בחדר,‬
‫האדמירלים והגנרלים היו שם ודיברו,‬
‫אפשר היה לשמוע את כל התקשורת‬ ‫של רשות התעופה והצבא.‬
‫נוכחות הנשיא הפריעה לקבוצה הזו,‬
‫כי הקצינים לא ידעו אם לעמוד או לשבת.‬
‫עברנו לחדר אחר לוועידת וידאו מאובטחת‬
‫עם וושינגטון די. סי.‬
‫ושמענו מג'ורג' טננט, דון רמספלד,‬ ‫דיק צ'ייני.‬
‫הצלחנו להבין טוב יותר‬
‫מה קורה בוושינגטון ביחס‬ ‫לבסיס חיל האוויר אנדרוז.‬
‫- 16:33 בחוף המזרחי -‬
‫אחרי זה עלינו לאייר פורס 1‬ ‫וטסנו חזרה לוושינגטון.‬
‫כשנשענו על הספה והבטנו מחלון אייר פורס 1‬
‫תוך כדי נחיתה בבסיס חיל האוויר אנדרוז,‬
‫יכולנו לראות את העשן מיתמר מהפנטגון.‬
‫והנשיא היה ממש לידי.‬
‫הוא אמר, "אלה פני המלחמה במאה ה-21".‬
‫- 18:54 - בחוף המזרחי -‬
‫הרגשתי ממש דחיפות להיות במקומי‬
‫כשהמפקד העליון יחזור באותו ערב.‬
‫- קארן יוז, מנהלת התקשורת בבית הלבן -‬
‫בוש ירד מהמסוק,‬
‫בא אל קארן ואליי,‬ ‫קיבלנו את פניו והוא לא הוציא מילה.‬
‫הוא רק הניד בראשו, חלף על פנינו‬ ‫ונכנס אל החדר הסגלגל,‬
‫שהכינו אותו אז לנאום טלוויזיוני‬
‫אל האומה באותו ערב.‬
‫מתקפות טרור יכולות לערער את יסודות‬ ‫הבניינים הגדולים ביותר שלנו,‬
‫אבל הן לא יכולות לגעת ביסודות של אמריקה.‬
‫הפעולות האלה מרסקות פלדה,‬
‫אבל הן לא יפגעו בפלדה שממנה עשויה‬ ‫העמידה האיתנה של אמריקה.‬
‫הוא די הבהיר שאנחנו עומדים להגיב.‬
‫זה לא יעבור בשתיקה.‬
‫ולא היה ספק מבחינתו של הנשיא‬
‫שהמשמעות היא פעולה צבאית.‬
‫אלברטו גונזלס, פרקליט הבית הלבן,‬
‫כבר התחיל לבחון מהן כל הסוגיות‬
‫שיש לשקול לפני יציאה למלחמה.‬
‫ידענו שזו מתקפת טרור‬ ‫וידענו שזו בעיקר פעולה של אל-קאעדה.‬
‫- אוסאמה בן לאדן -‬
‫בפגישות של המועצה לביטחון לאומי‬ ‫השתתפתי בתור פרקליט הבית הלבן‬
‫בכל ישיבה של המועצה.‬
‫היו אזכורים לכך שאל-קאעדה רצו‬ ‫לעשות משהו בקנה מידה גדול.‬
‫ידענו מיד שמדובר במלחמה.‬
‫זה לא עמד להיות עניין של אכיפת חוק.‬
‫לא התכוונו להשתמש רק במשטרה,‬ ‫ב-FBI כדי להגיב,‬
‫כדי לחקור את זה.‬
‫עמדנו להשתמש בצבא שלנו וגם ב-FBI‬ ‫ובמערכת אכיפת החוק.‬
‫- 21:00 בחוף המזרחי -‬
‫התכוונו להשתמש בכל האמצעים.‬
‫התכוונו לממש את העוצמה הכלכלית שלנו,‬
‫למנף את קשרי החוץ שלנו בכל העולם.‬
‫ככה התכוונו להגיב.‬
‫"אלוהים ברך את אמריקה‬
‫ביתי האהוב"‬
‫כולנו הגענו למדרגות הקפיטול,‬
‫עמדנו יחד ושרנו את "אלוהים ברך את אמריקה".‬
‫אנשים הרגישו אחדות ורצו להיות שם.‬
‫מצב הרוח בארץ היה של פחד, עצב, אבל וכעס.‬
‫זה היה רגע שבו הרבה רגשות מורכבים‬
‫עלו בבת אחת.‬
‫סערת רגשות בהיבטים רבים.‬
‫כמובן, המשפחות והקהילות שאיבדו יקירים,‬
‫האבל והעצב היו אדירים.‬
‫והפחד, אי-הידיעה מה יקרה עכשיו,‬ ‫היה בולט מאוד.‬
‫אני יודעת שבקפיטול לא היינו בטוחים מה קורה‬
‫ומה יהיה השלב הבא.‬
‫אז כולם הרגישו את הפחד הזה.‬
‫והיה את הכעס, לא ידענו על מי או על מה,‬ ‫אבל עדיין כעסנו.‬
‫כולם כעסו, כולל אני, על מי שעשה את זה.‬
‫הגיע להם שייענשו על הפשע שביצעו.‬
‫התאבלנו, היינו שרויים בעצב, כעסנו,‬ ‫חשנו כאב רב.‬
‫- שלושה ימים אחרי ההתקפות -‬
‫אמריקה היום כורעת ברך‬
‫בתפילה למען האנשים שאיבדו את חייהם כאן.‬
‫לא שומעים אותך!‬
‫אני שומע אותך!‬
‫אני שומע אותך, שאר העולם שומע אותך,‬
‫והאנשים…‬
‫והאנשים שהפילו את הבניינים האלה‬
‫ישמעו את כולנו בקרוב.‬
‫המילה הטובה ביותר לתיאור הלך הרוח שלו‬ ‫היה "החלטיות".‬
‫היה לו תפקיד לבצע.‬
‫הוא ידע למה הוא נבחר בתור הנשיא,‬ ‫בשביל הרגע הזה.‬
‫זהו אויב שפוגע באנשים חפים מפשע‬ ‫כשאינם חושדים בדבר,‬
‫ואז רץ להתחבא.‬
‫אבל הם לא יוכלו להתחבא תמיד.‬
‫הנשיא הבין שזה לא היה יכול להתאפשר,‬
‫אילולא העובדה‬
‫שבאפגניסטן הטליבאן נתנו מחסה‬
‫לאל-קאעדה‬ ‫כדי שיוכלו לתכנן בהצלחה את ההתקפה הזו.‬
‫והנשיא קיבל את ההחלטה מהר מאוד‬
‫שלא רק שירדוף את האחראים להתקפות,‬
‫אלא גם ירדוף את מי שהעניקו מסתור‬ ‫ועזרו לתכנן,‬
‫נתנו לאנשים הזדמנות‬ ‫להוציא את ההתקפות האלה לפועל.‬
‫האמנו שכדי לשתק,‬
‫או לפחות לפגוע ביכולות של אל-קאעדה,‬
‫חשוב לפגוע בטליבאן.‬
‫- מבוקש חי או מת, אוסאמה בן לאדן -‬
‫במובנים רבים, מה ששמעתי זו נקמה.‬
‫זה היה כעס ונקמה.‬
‫- נגן על החירות -‬
‫נקמה.‬
‫אני רוצה להתנקם.‬
‫הם יודעים מי מאחורי כל זה.‬
‫הם יודעים איזו מדינה‬ ‫תומכת בכל האנשים האלה.‬
‫הם צריכים להחזיר אותם לתקופת האבן.‬ ‫זה מגוחך.‬
‫לדעתי צריך להפציץ אותם.‬
‫באמת.‬
‫צריך להשמיד את האויב ואי אפשר לדבר איתו.‬
‫הם לא יכולים להתעמר בנו.‬
‫אנחנו האומה מספר אחת.‬ ‫בואו נעשה משהו בעניין.‬
‫אנחנו רוצים להגיב.‬
‫לא מתקיפים את אמריקה ככה ויוצאים בלי פגע.‬
‫לא רק אלה שמעניקים מחסה לטרוריסטים,‬
‫אלא גם מי שבכל דרך,‬
‫נתנו כל סיוע או עזרה כלשהם,‬
‫יספגו עכשיו את הזעם שלנו.‬
‫לדעתך זו התחלה של מלחמה רצינית נגד טרור?‬
‫אני חושב שכן, ואם האל ירצה, כך יהיה.‬
‫עכשיו הזמן לדיבורים נגמר,‬ ‫והגיע הזמן להתחיל לפעול.‬
‫בתור עורכי הדין בבית הלבן,‬
‫שעובדים עם ג'ון אשקרופט ועורכי הדין‬ ‫של מחלקת המשפטים,‬
‫הנשיא שאל אותנו,‬
‫"האם יש משהו שאני יכול לעשות‬ ‫כדי להגן על אמריקה?"‬
‫"יש משהו שאני יכול לעשות כהגנה עצמית?"‬
‫"יש משהו שאני יכול לעשות‬ ‫בתגובה להתקפה הזו?"‬
‫"יש משהו שאני יכול לעשות כדי לתקוף,‬
‫להעניש את מי שאחראים להתקפות האלה?"‬
‫בחנו במהירות מהן האפשרויות של הנשיא‬ ‫במקרי חירום,‬
‫לפי החוק וגם לפי הסמכות החוקתית שלו‬
‫בתור המפקד העליון,‬
‫שנותנת לנשיא סמכות מאוד רחבה,‬
‫אבל רק כשפועלים בהגנה עצמית,‬
‫אחרי התקפה על האומה שהתרחשה באותו יום.‬
‫הנשיא ידע שהוא יוציא לפועל תגובה צבאית.‬
‫השאלה היא האם צריך רשות של הקונגרס?‬
‫זה חרג מהפרוטוקול הרגיל של יציאה למלחמה.‬
‫האם אפשר להכריז מלחמה על ארגון טרור?‬
‫האם המוסדות בוושינגטון מבינים‬
‫מה המשמעות של זה?‬
‫האם צריך לפנות לקונגרס‬ ‫כדי לפתוח במלחמה נגד ארגון טרור?‬
‫הנשיא רצה תמיכה של הקונגרס.‬
‫והיה דיון לגבי משמעות הדבר.‬
‫והוא כנראה היה יכול לטעון‬ ‫שהוא לא צריך את התמיכה שלהם,‬
‫אבל הוא רצה אותה אז ניסינו לנסח משהו‬
‫שהקונגרס יוכל להגיב לו,‬
‫גם בית הנבחרים וגם הסנאט.‬
‫וזה היה השימוש בכוח.‬
‫התחושה הכללית הייתה שמתן רשות‬ ‫לשימוש בכוח צבאי‬
‫ישתמע כתמיכה של הקונגרס,‬ ‫מבחינת פוליטית וגם כספית.‬
‫וזה יחזק, זה יתמוך בסמכות החוקתית של הנשיא‬
‫בתור המפקד העליון.‬
‫- החלטה משותפת -‬
‫- חוק 107-40‬ ‫הרשאת שימוש בכוח צבאי -‬
‫קיבלתי החלטה לתת לסגן שלי, טים פלנגן,‬
‫להוביל את ניסוח הרשאת השימוש בכוח צבאי‬
‫ולעבוד עם העוזרים בקונגרס.‬
‫ההכרה בכך שיש לנשיא סמכות חוקתית‬
‫להשתמש בכוח בתור המפקד העליון,‬ ‫הרגשנו שזה חשוב.‬
‫אז היא הייתה כללית מספיק כדי לאפשר לנו‬ ‫לתקוף את אל-קאעדה‬
‫ומי שסייעו לאל-קאעדה או העניקו להם מחסה‬
‫במטרה לבצע את ההתקפות האלה.‬
‫אז זו הרשאה די כללית של מתן סמכות.‬
‫היום, מנהיגים בקונגרס סיירו‬ ‫באתר ההתקפה על הפנטגון‬
‫ונשבעו שהנשיא יקבל כל מה שירצה.‬
‫אבל מאחורי דלתות סגורות,‬ ‫חלק מהדמוקרטים והרפובליקנים מתקשים‬
‫עם מה שנראה לחלקם כבקשה של הנשיא‬ ‫לקבל סמכויות גורפות.‬
‫טיוטת ההחלטה הזו מהבית הלבן‬ ‫מתירה שימוש בכוח צבאי‬
‫נגד כל מי שתכנן, התיר, נתן מחסה,‬ ‫הוציא לפועל או סייע בביצוע ההתקפות,‬
‫ולהרתיע ולמנוע פעולות טרור עתידיות.‬
‫הרבה חברי קונגרס הרגישו,‬
‫"מה נעשה? איך נעשה את זה?‬ ‫מה התגובה הנכונה?"‬
‫אכן קיבלנו מהממשל טיוטת הרשאה לשימוש בכוח.‬
‫והרבה מהדיונים אחרי 11 בספטמבר‬ ‫היו סביב ההרשאה הזו.‬
‫החוק הזה הוא הרשאה לשימוש בכוח צבאי.‬
‫במקרה הזה היה מדובר ב-60 מילים.‬
‫וכתוב, "הנשיא מורשה להשתמש בכוח".‬
‫לא היה כתוב איפה, מתי ואיך.‬
‫פשוט היה כתוב, "כנגד כל אומה, ארגון,‬ ‫כוחות משויכים‬
‫או אנשים הקשורים ל-11 בספטמבר".‬
‫אם הנשיא חושב שאנחנו צריכים לצאת למלחמה,‬
‫שיביא את בקשת ההרשאה לקונגרס,‬ ‫נדון בה, נעבוד עליה‬
‫ואם נחליט שהיא סבירה ושזה מה שצריך לעשות,‬
‫שזה האינטרס הביטחוני הלאומי של ארצות הברית‬ ‫לצאת למלחמה,‬
‫אז הקונגרס יצביע בעד.‬
‫אבל הנוסח היה מאוד כללי.‬
‫ארגון אל-קאעדה בכלל לא צוין בו.‬
‫אמרתי שוב ושוב בפגישות שלנו,‬ ‫"לא. זה כללי מדי".‬
‫הרבה חברים אמרו, "כן. אבל חייבים להסכים".‬
‫אז אמרתי, "הנושא הוא החוקה שלנו,‬
‫ואי אפשר למסור סמכות לאף נשיא".‬
‫הדיונים האלה התנהלו באותו זמן‬
‫שבו תוכנן טקס הזיכרון בקתדרלה הלאומית.‬
‫לעולם לא אשכח. זה היה יום גשום.‬
‫הלכתי לקתדרלה,‬
‫כומר הקתדרלה נקרא ניית'ן בקסטר.‬
‫בזמן ההספד הוא אמר,‬
‫"כשנצא לפעולה,‬ ‫אל נהיה כמו הזדים שאנו מוקיעים".‬
‫באותו רגע החלטתי.‬
‫לא יכולתי לתת לאף נשיא‬ ‫את הרשות להשתמש בכוח‬
‫עם סמכויות כל כך כלליות.‬
‫- 14 בספטמבר 2001, 14:44 בחוף המזרחי -‬
‫אני קם היום בתמיכה בהחלטה הזו.‬
‫החברה המתורבתת ניסתה מזה זמן רב‬ ‫להפסיק את השימוש באלימות,‬
‫אבל הנוקטים טרור‬ ‫והמדינות שמעניקות להם מחסה‬
‫הם אויבי החברה המתורבתת.‬
‫הם מבינים רק שימוש בכוח,‬
‫והגיע הזמן להשיב להם בשפתם.‬
‫ההחלטה שלפנינו מעניקה לנשיא רשות‬
‫להשתמש בעוצמה המלאה של כוחות אמריקה‬ ‫בארצות זרות.‬
‫אנחנו נגיע אליכם‬
‫ונביא איתנו את זעם השאול.‬
‫אני הייתי היחידה בבית הנבחרים או בסנאט‬
‫שהצביעה נגד ההרשאה להשתמש בכוח צבאי‬
‫בכל הקשור ל-11 בספטמבר.‬
‫אף אחד אחר בסנאט?‬
‫אף אחד אחר בסנאט.‬
‫לרשות הגברת מקליפורניה יש דקה וחצי.‬
‫אדוני היו"ר, חברים, אני קמה היום, באמת,‬ ‫בלב כבד מאוד,‬
‫לב מלא צער עבור המשפחות ויקיריהם‬
‫שנהרגו ונפצעו השבוע.‬
‫רק האדם האווילי והמנוכר ביותר‬ ‫לא יבין את האבל‬
‫שאחז באומה שלנו ובמיליונים ברחבי העולם.‬
‫11 בספטמבר שינה את העולם.‬
‫פחדינו העמוקים ביותר עכשיו רודפים אותנו.‬
‫אך אני משוכנעת‬
‫שפעולה צבאית לא תמנע פעולות נוספות‬ ‫של טרור בינלאומי‬
‫נגד ארצות הברית.‬
‫עד שחזרתי למשרד שלי, האיומים במוות ו…‬
‫אתם לא רוצים לדעת מה קרה.‬
‫בשורה התחתונה,‬
‫היו מעל 60,000 אימיילים, שיחות, מכתבים.‬
‫כ-50% מהם היו איומי מוות של ממש,‬
‫הערות עוינות, אנשים שמכנים אותי‬ ‫בכל מיני כינויי גנאי,‬
‫בוגדת. צריך לתלות אותך.‬
‫נורמלי לחוש רגשות. זה חלק מהטבע האנושי.‬
‫אבל צריך גם לאזן את זה עם חשיבה הגיונית.‬
‫- משטרת ניו יורק -‬
‫אנחנו חייבים לוודא שלא נקבל‬ ‫החלטות בלתי הגיוניות‬
‫כשהרגשות שלנו כל כך סוערים.‬
‫כל כך הרבה אנשים חושבים שאם אמרת‬ ‫שאת לא מסכימה,‬
‫את מבצעת מעשה בגידה,‬ ‫ועוד בתקופה של איום לאומי.‬
‫ואני אומרת, "רק רגע.‬ ‫זה בדיוק הזמן שבו אתם רוצים שמישהו יתנגד".‬
‫זה הרגע שבו אתם רוצים שנבחרי הציבור‬
‫יתעלו מעל הכעס,‬
‫יחשבו ויגיבו בהיגיון.‬
‫אי אפשר לשלוח את החיילים‬ ‫אל עבר הסכנה ללא הגבלת זמן.‬
‫התרחישים הצבאיים שמונחים לפני הנשיא‬ ‫הם נרחבים.‬
‫בכיר בצבא מוסר לחדשות ABC‬ ‫שהם אפילו כוללים כוחות קרקעיים.‬
‫ב-14 בספטמבר,‬
‫כשהייתי בחדר הסגלגל מוקדם בבוקר,‬
‫הנשיא בא אליי ואמר, בזמן שכולם יצאו מהחדר,‬
‫הוא אמר, "אנדי, אני רוצה לכנס‬ ‫את מועצת המלחמה מחר בקמפ דייוויד".‬
‫- מחוז פרדריק, מרילנד -‬
‫בעלי התפקידים הראשיים היו שם,‬ ‫וזה כלל עורכי דין,‬
‫ראש ה-FBI, מחלקת ההגנה, מן הסתם,‬
‫מחלקת המדינה, סגן הנשיא.‬
‫ולא היה ספק שאנחנו מתכוננים לצאת למלחמה.‬
‫מה המשמעות של זה?‬
‫הנשיא אמר, "אני לא רוצה לירות טיל שיוט‬ ‫בשווי מיליון דולר‬
‫שייפגע באוהל בשווי חמישה דולר".‬
‫"זה לא סוג התגובה שאנחנו רוצים."‬
‫אז היה דיון מעמיק מאוד לגבי המשמעות.‬
‫הנשיא הזמין כל מנהיג בעולם.‬
‫הוא אמר, "זו ההזדמנות שלכם‬ ‫להיות איתנו או נגדנו".‬
‫אם אתם לא איתנו, אתם נגדנו.‬
‫מתחת לדמעות שלנו נמצאת…‬ ‫הנחישות החזקה של אמריקה‬
‫לנצח במלחמה הזו.‬
‫ואנחנו ננצח בה.‬
‫- 20 בספטמבר 2001 -‬
‫אמריקאים שואלים, "מי תקף את הארץ שלנו?"‬
‫הראיות שאספנו‬
‫מצביעות אל אסופה של ארגוני טרור‬ ‫הקשורים אחד לשני באופן רופף‬
‫בשם אל-קאעדה.‬
‫למנהיגי אל-קאעדה יש השפעה רבה באפגניסטן‬
‫והם תומכים בשליטת משטר הטליבאן על שטחי‬ ‫רוב המדינה ההיא.‬
‫באפגניסטן אנחנו רואים‬ ‫את חזונו של ארגון אל-קאעדה לעולם.‬
‫כולם היו בטוחים שנצליח במלחמה הזו.‬
‫לא היה ספק בכך,‬ ‫אבל השאלה הייתה כמה זמן זה ייקח.‬
‫אפגניסטן הייתה אתגר מורכב מאוד לצבא ארה"ב.‬
‫זו מדינה ללא גישה לים‬ ‫שנמצאת בצד השני של העולם.‬
‫זה מאוד מאתגר גאוגרפית.‬
‫יש רכסי הרים גבוהים שמקיפים חצי מהמדינה.‬
‫היא גובלת בארצות שיש להן יחסים מתוחים‬
‫עם ארצות הברית, אם בכלל יש יחסים.‬
‫פקיסטן, איראן,‬
‫רפובליקות סובייטיות לשעבר‬ ‫כמו טג'יקיסטן, סין.‬
‫אז איך בכלל מכניסים את החיילים?‬
‫ההגנה היחידה מול טרור היא התקפה.‬
‫צריך פשוט לקחת את הקרב לשטח שלהם.‬
‫איך עושים את זה?‬
‫לא עושים את זה עם יכולות קונבנציונליות.‬
‫עושים את זה עם יכולות בלתי קונבנציונליות.‬
‫ויש, בבירור, כוחות על הקרקע‬
‫שרוצים לסלק את אל-קאעדה מהמדינה‬
‫ולסלק את הטליבאן מהמדינה.‬
‫התפישה שבסופו של דבר תתקבל בפנטגון, ב-CIA,‬
‫היא תוכנית לנסות להשתמש בלוחמי התנגדות‬ ‫אפגנים…‬
‫שנקראים הברית הצפונית.‬
‫- מחנה אימונים של הברית הצפונית -‬
‫מנהיג התנועה הזו‬
‫היה לוחם אמיץ נגד הכיבוש הסובייטי‬
‫בשם אחמד שאה מסעוד.‬
‫חסידיו של מסעוד האדירו אותו,‬ ‫אבל מסיבה טובה.‬
‫הוא היה מפקד מעורר יראה בשדה הקרב.‬
‫הוא הצליח למנוע מהטליבאן להשתלט‬ ‫על חלקים רבים בצפון אפגניסטן.‬
‫- אחמד זיה מסעוד -‬
‫- סגן הנשיא לשעבר של אפגניסטן,‬ ‫אחיו של אחמד שאה מסעוד -‬
‫איך זה היה לעבוד עם אחיך?‬
‫הרגשתי שאחי היה גיבור אמיתי.‬
‫הוא תמיד התנהג בכבוד ועורר באנשים‬ ‫הרבה ביטחון.‬
‫התחושה הייתה שיש לנו אלוף שלעולם לא יובס.‬
‫לאחי היה מצפן מוסרי חזק,‬
‫והוא היה אדם דתי מאוד.‬
‫הוא תמיד חשב על חירות לאפגניסטן.‬
‫בתקופת הטליבאן, העוני התפשט מאוד‬
‫ולא היה חינוך.‬
‫לא היה טיפול רפואי לאנשים, לא הייתה כלכלה,‬
‫לא הייתה משילות בכלל.‬
‫הם רק דיכאו אנשים.‬
‫הייתה להם תפיסה מוטעית לחלוטין של הדת.‬
‫הם דיברו רק על דיכוי נשים‬
‫ולא אפשרו לאף אחד לדבר.‬
‫זו הייתה מערכת דתית רודנית.‬
‫בגלל זה אפגניסטן הייתה על סף משבר‬
‫והפכה למרכז לטרור בינלאומי,‬
‫ובעיקר סחר בסמים.‬
‫אחי, יחד עם אנשים מסוימים בצפון,‬
‫החליטו ליצור ברית שתילחם בטליבאן.‬
‫- 11 בספטמבר 2001 -‬
‫- 9 בספטמבר 2001 -‬
‫כמה ימים לפני התקפות 11 בספטמבר,‬
‫שני לוחמים מתאבדים של אל-קאעדה‬ ‫התחזו לעיתונאים מערביים‬
‫ונכנסו לראיין את מסעוד.‬
‫ובמצלמת הווידאו שלהם הוסתרה פצצה גדולה‬
‫ומסעוד נרצח.‬
‫זה היה מהלך מבריק מבחינה טקטית מצדו‬ ‫של אוסאמה בן לאדן‬
‫ומנהיגות אל-קאעדה כדי לנטרל‬ ‫את היריב העיקרי‬
‫ואת האיום העיקרי בשדה הקרב על הטליבאן‬
‫וממשלתו של מולא עומאר,‬
‫מתוך הכרה בכך שאם האמריקאים יתקפו‬ ‫את אפגניסטן,‬
‫מישהו כמו מסעוד יהיה בן ברית חיוני עבורם.‬
‫אל-קאעדה, יחד עם הטליבאן,‬
‫האמינו שהמכשול הגדול ביותר‬
‫להפיכת אפגניסטן למרכז טרור עולמי‬
‫היה אחי, אמיר סאהיב אחמד שאה מסעוד.‬
‫לכן הם החליטו לסלק אותו מדרכם.‬
‫ב-11 בספטמבר 2001,‬
‫כ-90% מאפגניסטן הייתה בשליטת הטליבאן,‬
‫וזה הותיר 10%, שטח קטן מאוד‬
‫בצפון הרחוק של אפגניסטן.‬
‫- הניו יורק טיימס -‬
‫אז כשההתקפות התרחשו,‬
‫העורך שלי בניו יורק טיימס אמר לי,‬
‫"קח את עצמך לצפון אפגניסטן עם המורדים".‬
‫"אני לא יודע איך להגיע לשם." "תעשה את זה."‬
‫טסתי לטג'יקיסטן‬
‫וחציתי את הגבול אל אזור קטן מאוד‬ ‫בשליטת הברית הצפונית.‬
‫והיה שם קו חזית‬
‫שכאילו נלקח ממלחמת העולם הראשונה.‬
‫יכולת להסתכל 270 מטרים קדימה מקו החזית,‬ ‫ושם היו הטליבאן,‬
‫והם ישבו בשוחות.‬
‫ואז באו ה-B-52.‬
‫שכרתי בקתת בוץ‬
‫שהייתה אחת מהנחמדות יותר בעיירה‬ ‫כי היו לה חלונות.‬
‫אני זוכר שזה היה כנראה חמש בבוקר,‬
‫והתעוררתי מרעש הטלטולים של החלונות‬
‫והם רעדו. התחושה הייתה כמו רעידת אדמה.‬
‫באמת חשבתי שזו רעידת אדמה.‬ ‫זה אזור מאוד פעיל מבחינת רעידות אדמה.‬
‫אלה היו הפצצות.‬
‫הסתכלתי לכיוון שוחות הטליבאן‬
‫ומטוסי ה-B-52 הפציצו את השוחות‬ ‫לרוחב כל האופק.‬
‫אפשר היה לראות עיגולים שחורים ענקיים.‬
‫כל השמיים היו מלאים בפסי ההתעבות‬ ‫של ה-B-52.‬
‫זה נראה כמו יצירה מודרנית.‬
‫הם חגו זמן ארוך והטילו פצצה של 900 קילו.‬
‫הם הפציצו ככה כל יום למשך כמה ימים,‬
‫ואז חזית הטליבאן נסדקה.‬
‫- 13 בנובמבר 2001 -‬
‫- הברית הצפונית כובשת את קאבול,‬ ‫13 בנובמבר 2001 -‬
‫הטליבאן נכנסו לטנדרים שלהם,‬ ‫העמיסו את הנשק הקל שלהם‬
‫ויצאו דרומה לבסיס הרוחני שלהם בקנדהאר.‬
‫בכירי שלטון הטליבאן הסתתרו בקנדהאר.‬
‫שם יהיה הקרב האחרון שלהם.‬
‫- קנדהאר, אפגניסטן -‬
‫דצמבר 2001,‬
‫ארצות הברית חשבה שבן לאדן לכוד,‬
‫בהרי טורה בורה.‬
‫מודיעין מגיע לכוחות ארה"ב והכוחות האפגנים,‬
‫אבל באופן לא מוסבר, ארה"ב לא שולחת‬
‫כוח גדול של חיילי יחידות מיוחדות‬
‫כדי לנסות ללכוד או להרוג את בן לאדן.‬
‫השאירו את זה לקבוצה מאולתרת‬ ‫של לוחמים אפגניים‬
‫עם מספר קטן של יועצים אמריקאים.‬
‫זו החלטה תמוהה.‬
‫קשה להסביר אותה במובנים רבים,‬ ‫כשהמוח שמאחורי התקפות 11 בספטמבר,‬
‫מנהיג אל-קאעדה,‬ ‫נמצא בהישג ידם של כוחות ארה"ב,‬
‫ואנחנו לא עושים מאמץ הרבה יותר גדול‬ ‫לתפוס אותו.‬
‫לא הייתה משימה חשובה יותר,‬
‫לא היה מצוד חשוב יותר בעולם‬ ‫מאשר איתור אוסאמה בן לאדן.‬
‫הוא היה המטרה העיקרית,‬ ‫האדם המבוקש ביותר בעולם.‬
‫חיינו בתחושת מודעות תמידית‬ ‫שזה יכול לקרות שוב,‬
‫שנוכל למצוא את עצמו מול התקפה דומה.‬
‫יש אנשים שאומרים שהוא במערה,‬
‫אנשים שאומרים שהוא מת,‬
‫אנשים שאומרים שהוא בפקיסטן.‬
‫אני רק יודע שהוא במנוסה.‬
‫תרגום כתוביות: כפיר מי-בר‬